﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  6. 
  N:0 
  1. 
  57 
  

  

  skärmarne 
  vanligen 
  blott 
  nedtill 
  påslika 
  med 
  utböjdt 
  öfre 
  

   bräm, 
  mera 
  sällan 
  helt 
  och 
  hållet 
  konvexa 
  med 
  upprat 
  eller 
  

   inböjd 
  spets. 
  Helt 
  och 
  hållet 
  konvexa 
  äro 
  de 
  t. 
  ex. 
  hos 
  

   Nardia 
  scalaris, 
  Jung. 
  subajjicalis 
  samt 
  alpestris, 
  med 
  upprat 
  

   eller 
  svagt 
  utstående 
  spets 
  hos 
  Plagiochila 
  asplenioides. 
  Hos 
  

   många 
  dioika 
  akrogamer 
  samt 
  flera 
  opisthogamer 
  är 
  den 
  dor- 
  

   sala 
  basaldelen 
  derjemte 
  försedd 
  med 
  en 
  mer 
  eller 
  mindre 
  

   inböjd 
  flik 
  eller 
  tand, 
  stundom 
  med 
  flera 
  sådana, 
  såsom 
  hos 
  

   Jung. 
  siihapicalis, 
  Miilleri, 
  harhata, 
  Chiloscyphus. 
  Hos 
  de 
  opi- 
  

   sthogamer, 
  hos 
  hvilka 
  hanblommorna 
  äro 
  fastade 
  på 
  mycket 
  

   korta 
  grenar, 
  äro 
  skärmarna 
  vida 
  mindre 
  än 
  stjelkbladen 
  samt 
  

   starkt 
  konvexa 
  med 
  inböjd 
  spets. 
  Till 
  sist 
  bör 
  anmärkas, 
  att 
  

   skärmarna 
  hos 
  flera 
  lefvermossor 
  äro 
  färgade 
  i 
  rödbrunt 
  eller 
  

   purpur, 
  hvarigenom 
  de 
  bättre 
  falla 
  i 
  ögonen. 
  Så 
  är 
  isynner- 
  

   het 
  förhållandet 
  hos 
  flera 
  Martinellice 
  samt 
  hos 
  Jung. 
  povphy- 
  

   roleuca, 
  Mildeana 
  och 
  Cephal. 
  divaricata. 
  

  

  Vi 
  vilja 
  nu 
  skärskåda 
  några 
  mera 
  egendomliga 
  former. 
  

   Hos 
  Jung. 
  albicans, 
  hvars 
  stjelkblad 
  äro 
  delade 
  i 
  två 
  olikstora 
  

   flikar, 
  med 
  den 
  öfre 
  fliken 
  mer 
  eller 
  mindre 
  tryckt 
  intill 
  den 
  

   nedre, 
  förete 
  skärmarna 
  en 
  ganska 
  afvikande 
  form. 
  Under 
  

   det 
  den 
  öfre 
  flikens 
  basaldel 
  som 
  vanligt 
  är 
  tryckt 
  intill 
  stjel- 
  

   ken, 
  höjer 
  sig 
  öfre 
  delen 
  af 
  samma 
  flik 
  plötsligt 
  upp 
  åt, 
  

   hvarigenom 
  spetsen 
  kommer 
  att 
  stå 
  upprätt 
  från 
  stjelken. 
  

   Denna 
  egendomliga 
  form, 
  hvilken 
  afviker 
  från 
  den 
  hos 
  alla 
  

   andra 
  lefvermossor, 
  som 
  ha 
  olikflikiga 
  blad 
  med 
  tilltryckt 
  

   öfre 
  flik, 
  återfinnes 
  föga 
  eller 
  alls 
  icke 
  hos 
  den 
  närstående 
  

   Jung. 
  taxifolia, 
  ett 
  förhållande, 
  som 
  jag 
  ej 
  förut 
  sett 
  anmärkt. 
  

   Frullania 
  dilatata 
  är 
  förut 
  omnämnd 
  på 
  grund 
  af 
  den 
  stora 
  

   olikheten 
  mellan 
  honskärmar 
  och 
  stjelkblad. 
  Denna 
  olikhet 
  

   är 
  ännu 
  mera 
  utpräglad 
  hos 
  hanskärmarna. 
  Här 
  har 
  bladörat 
  

   lemnat 
  plats 
  för 
  en 
  plan 
  eller 
  konvex, 
  stor 
  och 
  bred 
  skifva 
  

   med 
  mer 
  eller 
  mindre 
  inåt 
  grenen 
  svängd 
  spets, 
  och 
  "stylus" 
  

   eller 
  den 
  fria 
  bladtaggen 
  mellan 
  öxat 
  och 
  stjelken 
  har 
  här 
  

   flyttat 
  sig 
  ännu 
  längre 
  upp 
  på 
  skärmens 
  kant. 
  Hos 
  JRadulce, 
  

   Porellce 
  och 
  Lejeunece, 
  som 
  hafva 
  tvåflikiga 
  blad 
  med 
  betydligt 
  

   mindre 
  samt 
  olikformad 
  underflik, 
  sträfva 
  flikarne 
  att 
  blifva 
  

   likstora 
  och 
  af 
  samma 
  form. 
  Hos 
  Jophoc. 
  cuspidata 
  är 
  skär- 
  

   mens 
  skifva 
  till 
  största 
  delen 
  rakt 
  framåt 
  riktad 
  samt 
  hop- 
  

   viken 
  och 
  endast 
  spetsens 
  flikar 
  utstående, 
  under 
  det 
  stjelk- 
  

   bladen 
  äro 
  plana 
  och 
  rakt 
  frånstående. 
  Hos 
  Leptoscyphus 
  är 
  

   den 
  starkt 
  utvecklade 
  dorsala 
  basaldelen 
  ej 
  blott 
  böjd 
  inåt, 
  

  

  