﻿62 
  EKSTRAND, 
  BLOMMORNA 
  HOS 
  SKAND. 
  BLADIGA 
  LEFVERMOSSOR. 
  

  

  dula 
  complanata 
  och 
  inträflfar 
  stundom 
  hos 
  R. 
  Lindenhergiana. 
  

   Dessa 
  hangrenar 
  ega 
  vanligen 
  nedtill 
  blott 
  ett 
  eller 
  två 
  blad 
  

   och 
  afslutas 
  normalt 
  med 
  androeciet. 
  Hos 
  de 
  äkta 
  opisthoga- 
  

   merna 
  sitta 
  hanblommorna 
  oftast 
  på 
  egna 
  mycket 
  korta, 
  ven- 
  

   trala, 
  utefter 
  hufvudstjelken 
  eller 
  hufvudgrenarna 
  utgående 
  

   grenar, 
  och 
  gäller 
  för 
  öfrigt 
  om 
  androeciernas 
  begränsning 
  

   detsamma 
  som 
  sagts 
  om 
  pleurogamerna. 
  Ett 
  märkligt 
  undantag 
  

   gör 
  Chiloscyphus, 
  der 
  androecierna 
  förekomma 
  så 
  väl 
  längs 
  

   hufvudstjelken 
  som 
  på 
  mer 
  eller 
  mindre 
  utdragna 
  ventrala 
  

   grenar, 
  och 
  begränsas 
  de 
  på 
  ömse 
  sidor 
  normalt 
  af 
  flera 
  par 
  

   stjelkblad. 
  Hos 
  de 
  oäkta 
  opisthogamerna 
  utvecklas 
  vanligen 
  

   androecier 
  så 
  väl 
  på 
  stjelken 
  som 
  på 
  längre 
  eller 
  kortare 
  gre- 
  

   nar, 
  såsom 
  hos 
  Jjophocolea 
  cuspidata 
  och 
  Cephalozia 
  curvifolia. 
  

   För 
  öfrigt 
  må 
  anmärkas, 
  att 
  hos 
  flera 
  hit 
  hörande 
  mossor 
  han- 
  

   grenar 
  kunna 
  utgå 
  ej 
  blott 
  från 
  vegetativa, 
  utan 
  äfven 
  från 
  

   såväl 
  han- 
  som 
  honbärande 
  axlar, 
  likasom 
  å 
  andra 
  sidan 
  hon- 
  

   grenar 
  kunna 
  utgå 
  på 
  samma 
  sätt. 
  Sistnämnda 
  mossor 
  äro 
  

   exempel 
  härpå. 
  

  

  C. 
  Samkönade 
  blommor. 
  

  

  Dessa 
  blommor 
  skola 
  afhandlas 
  här 
  nedan 
  under 
  Ga- 
  

   rnoecium 
  synoicum. 
  

  

  I 
  

  

  D. 
  Könsfördelningen. 
  

  

  De 
  olika 
  könens 
  gruppering 
  i 
  förhållande 
  till 
  hvarandra 
  

   kallas 
  af 
  Lindberg 
  Gamoecium 
  ^). 
  Han 
  skiljer 
  mellan 
  flera 
  slag 
  

   (Öfvers. 
  Vet. 
  Akad. 
  Förh. 
  1862, 
  pag. 
  608 
  fl.), 
  nämligen: 
  

  

  G. 
  paroicum: 
  då 
  ett 
  androecium 
  omedelbart 
  efterföljes 
  af 
  

   en 
  honblomma. 
  Utvecklas 
  strax 
  nedom 
  honblomman 
  ett 
  ny- 
  

   skott 
  med 
  nya 
  c^~ 
  och 
  ^blommor 
  i 
  spetsen, 
  så 
  komma 
  flera 
  

   paroika 
  blomställningar 
  att 
  stå 
  öfver 
  hvai-andra. 
  Den 
  paroika 
  

   gamoecien 
  förekommer 
  ofta 
  hos 
  lefvermossor. 
  En 
  modifikation 
  

   häraf 
  är 
  

  

  G. 
  synoicum: 
  då 
  ef- 
  och 
  $organer 
  förekomma 
  inom 
  samma 
  

   skärm, 
  i 
  det 
  den 
  öfversta 
  hanskärmen 
  på 
  samma 
  gång 
  är 
  hon- 
  

   skärm. 
  Sedan 
  frukts 
  vepe 
  bildats 
  omkring 
  pistillidierna, 
  blifva 
  

  

  ') 
  Lindberg 
  afsåg 
  härmed 
  (f 
  - 
  och 
  $ 
  "blomställningars" 
  förhållande 
  till 
  

   hvarandra, 
  men 
  vi 
  anse 
  oss 
  kunna 
  öfverflytta 
  benämningen 
  på 
  de 
  olika 
  

   blommomas 
  ömsesidiga 
  gruppering. 
  Definitionerna 
  äro 
  våra 
  egna. 
  

  

  