﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  6. 
  N:0 
  1. 
  63 
  

  

  de 
  olika 
  könen 
  skilda 
  åt. 
  Denna 
  blomställning, 
  som 
  hos 
  löf- 
  

   mossorna 
  är 
  ganska 
  vanlig, 
  förekommer 
  hos 
  lefvermossorna 
  

   mera 
  sällan. 
  Vi 
  ha 
  iakttagit 
  den 
  hos 
  Nardia 
  hceinatosticta, 
  

   Jung. 
  lurida, 
  lanceolata 
  och 
  hicrenata 
  samt 
  Kantia 
  Tricliomanis^ 
  

   Troligen 
  är 
  denna 
  könsgruppering 
  mera 
  tillfällig, 
  åtminstone 
  

   hos 
  Jung. 
  lanceolata, 
  der 
  hon 
  skärmarna 
  ofta 
  sakna 
  antheridier, 
  

   i 
  hvilket 
  fall 
  gamoecien 
  blir 
  paroik. 
  

  

  G. 
  autoicum 
  uppstår, 
  då 
  0^- 
  och 
  9-blommor 
  förekomma 
  på 
  

   samma 
  stånd, 
  men 
  på 
  skilda 
  axlar. 
  Detta 
  är 
  i 
  synnerhet 
  fallet 
  

   hos 
  flera 
  opisthogamer; 
  hos 
  pleurogamerna 
  förekommer 
  denna 
  

   blomställning 
  blott 
  hos 
  Lejeunea 
  cavifolia 
  och 
  calcarea; 
  hos 
  

   akrogamerna 
  finnes 
  den 
  icke. 
  Antingen 
  sitta 
  ef"- 
  och 
  $-blom- 
  

   mor 
  hvar 
  för 
  sig 
  på 
  kortare 
  grenar, 
  såsom 
  hos 
  Lepidozia 
  rep- 
  

   tans, 
  Geocalyx, 
  Lejeunea 
  cavif. 
  eller 
  på 
  längre 
  sådana, 
  såsom 
  

   hos 
  Leptoscyphus 
  ; 
  eller 
  ock 
  sitta 
  c^-blommorna 
  utefter 
  stjelken 
  

   och 
  längre 
  grenar 
  och 
  ^"blo^^^orna 
  på 
  korta 
  grenar, 
  såsom 
  

   hos 
  Chiloscyphus 
  ; 
  eller 
  ock 
  kunna 
  ^-blommorna 
  sitta 
  så 
  väl 
  

   på 
  stjelken 
  som 
  grenarna 
  och 
  o^-blommorna 
  på 
  andra 
  grenar, 
  

   såsom 
  ofta 
  hos 
  Cephalozia 
  curvifolia. 
  

  

  G. 
  heteroicum 
  (paroicum 
  + 
  autoicum): 
  då 
  eldblommorna 
  

   dels 
  sitta 
  tätt 
  under 
  $blommorna, 
  dels 
  på 
  egna 
  grenar, 
  som 
  

   afslutas 
  med 
  vanliga 
  blad; 
  förekommer 
  ofta 
  hos 
  Cephalozia 
  

   divaricata. 
  Stundom 
  är 
  dock 
  denna 
  mossa 
  rent 
  autoik. 
  För 
  

   öfrigt 
  känner 
  jag 
  ej 
  med 
  säkerhet 
  någon 
  mossa, 
  hos 
  hvilken 
  

   denna 
  blomställning 
  finnes. 
  Skenbart 
  förekommer 
  den 
  hos 
  

   paroika 
  lefvermossor 
  på 
  ett 
  visst 
  stadium 
  af 
  deras 
  utveckling, 
  

   i 
  det 
  att 
  de 
  fruktifikativa 
  grenarna 
  eller 
  nyskotten 
  blott 
  hunnit 
  

   ; 
  utveckla 
  (j^bloromor. 
  Undersöker 
  man 
  emellertid 
  något 
  äldre 
  

   grenar, 
  skall 
  man 
  finna 
  äfven 
  ^blommor 
  ofvan 
  androecierna. 
  

   Möjligen 
  är 
  detta 
  fallet 
  med 
  åtminstone 
  en 
  och 
  annan 
  af 
  de 
  

   lefvermossor, 
  hvilka 
  af 
  Limpricht 
  (1. 
  c.) 
  angifvas 
  såsom 
  he- 
  

   teroika. 
  Denne 
  förf. 
  räknar 
  hit 
  utom 
  Ceplial. 
  divaricata 
  äfven 
  

   Jung. 
  ohtusifolia, 
  Helleriana, 
  lanceolata, 
  Anthelia 
  nivalis, 
  Loplioc^ 
  

   heterophylla. 
  Vi 
  ha 
  åtminstone 
  ej 
  hos 
  Jung. 
  ohtusifolia 
  och 
  

   lanceolata 
  eller 
  X. 
  heter 
  ophylla 
  iakttagit 
  en 
  dylik 
  heteroeci. 
  

  

  G. 
  dioicum: 
  då 
  ef- 
  och 
  $blommor 
  förekomma 
  på 
  olika 
  

  

  stånd. 
  Hit 
  höra 
  ett 
  stort 
  antal 
  lefvermossor. 
  

  

  H 
  G. 
  polyoicum 
  (autoicum 
  + 
  dioicum): 
  då 
  dels 
  ef'- 
  och 
  9" 
  

  

  ■iblommor 
  finnas 
  på 
  olika 
  axlar 
  af 
  samma 
  stånd, 
  dels 
  c^blommor 
  

  

  på 
  särskilda 
  stånd. 
  Denna 
  blomställning 
  förekommer 
  stundom 
  

  

  hos 
  Cephal. 
  cui^vifolia. 
  Utom 
  de 
  här 
  uppräknade 
  blomställ- 
  

  

  