﻿Eedan 
  för 
  flera 
  är 
  sedan 
  hafva 
  v. 
  Feilitzscli, 
  ^) 
  Mach 
  ^) 
  

   och 
  A. 
  M. 
  Mayer 
  ^) 
  på 
  experimentel 
  väg 
  sökt 
  ådagalägga, 
  att 
  

   en 
  elektrisk 
  ström, 
  som 
  genomgår 
  en 
  ledare, 
  icke 
  förändrar 
  

   sin 
  bana 
  i 
  samma 
  ledare 
  utan 
  bibehåller 
  ett 
  oförändradt 
  läge, 
  

   antingen 
  en 
  yttre 
  elektrisk 
  eller 
  magnetisk 
  kraft 
  inverkar 
  på 
  

   strömmen 
  eller 
  icke. 
  Då 
  denna 
  egenskap 
  hos 
  den 
  elektriska 
  

   strömmen 
  är 
  af 
  det 
  största 
  intresse 
  i 
  theoretiskt 
  hänseende, 
  

   ehuru 
  detta 
  visserligen 
  synes 
  hitintills 
  hafva 
  blifvit 
  till 
  en 
  

   stor 
  del 
  förbisedt, 
  oeh 
  då 
  dessutom 
  anmärkningar 
  icke 
  utan 
  

   skäl 
  kunna 
  framställas 
  mot 
  de 
  anstälda 
  försökens 
  fulla 
  bevisande 
  

   kraft, 
  har 
  jag 
  ansett 
  det 
  vara 
  nyttigt 
  att 
  häröfver 
  anställa 
  

   några 
  nya 
  rön. 
  Jag 
  har 
  härvid 
  användt 
  dels 
  ett 
  af 
  de 
  för- 
  

   faranden, 
  som 
  förut 
  begagnats 
  af 
  Mach, 
  och 
  dels 
  ett 
  annat, 
  

   som 
  förut 
  icke, 
  så 
  vidt 
  jag 
  känner, 
  blifvit 
  brukadt 
  för 
  detta 
  

   ändamål. 
  

  

  Mach 
  beklädde 
  en 
  cirkelformig 
  ebonitskifva 
  på 
  den 
  ena 
  

   sidan 
  med 
  ett 
  tunnt 
  silfverblad 
  samt 
  insläppte 
  och 
  uttog 
  den 
  

   elektriska 
  strömmen 
  i 
  tvänne 
  punkter, 
  belägna 
  på 
  skifvans 
  

   periferi 
  i 
  de 
  motsatta 
  ändarne 
  på 
  samma 
  diameter. 
  Fig. 
  1 
  

   föreställer 
  en 
  sådan 
  skifva, 
  och 
  a 
  och 
  h 
  de 
  punkter, 
  hvarest 
  

   strömmen 
  inkommer 
  i, 
  och 
  utgår 
  ur 
  skifvan. 
  Nivåkurvorna 
  

   för 
  lika 
  potential 
  sådana 
  som 
  gli, 
  utgöras 
  enligt 
  Kirchhoff 
  i 
  

   detta 
  fall 
  af 
  cirklar, 
  som 
  omkring 
  linien 
  ah 
  ligga 
  symmetriskt 
  

   och 
  bilda 
  i 
  kontaktspunkterna 
  med 
  skifvans 
  periferi 
  räta 
  

   vinklar. 
  Den 
  nivåkurva, 
  som 
  går 
  genom 
  skifvans 
  medelpunkt, 
  

   blir 
  en 
  rät 
  linie, 
  d. 
  v. 
  s. 
  en 
  cirkel 
  med 
  oändligt 
  stor 
  radie; 
  

   strömkurvorna, 
  sådana 
  som 
  aeh, 
  afh, 
  blifva 
  likaledes 
  cirklar, 
  

   hvilka 
  naturligtvis 
  gå 
  genom 
  punkterna 
  a 
  och 
  h 
  och 
  göra 
  

  

  ') 
  Bericht 
  iiber 
  die 
  Naturforsclier-Versammlung 
  in 
  Kaiisruhe 
  1858. 
  Die 
  

   Lehie 
  von 
  den 
  Fernewirk. 
  des 
  galv. 
  Stromes, 
  von 
  Freih. 
  von 
  Feilitzsch. 
  Leipzig 
  

   1865. 
  

  

  2) 
  Carl, 
  Eepertorium 
  der 
  Physik 
  T. 
  VI 
  (1870). 
  

  

  ^) 
  Sillimann. 
  The 
  American 
  Journal 
  Ser. 
  3, 
  Vol. 
  I 
  (1871). 
  

  

  