﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET. 
  AKAD. 
  HANDL. 
  BAND. 
  6. 
  N:0 
  2. 
  7 
  

  

  Fig. 
  2. 
  

  

  vinkeln 
  afläsas 
  på 
  en 
  gradering 
  på 
  messingsröret. 
  I 
  den 
  

   nämnda 
  iitbyggnaden 
  befann 
  sig 
  en 
  spegel, 
  upphängd 
  på 
  

   silfvertrådeu, 
  och 
  vid 
  nedra 
  sidan 
  af 
  spegeln 
  var 
  en 
  metallstaf 
  

   fästad, 
  hvilken 
  nedgick 
  i 
  den 
  kubiska 
  lådan 
  genom 
  ett 
  hål 
  i 
  

   dess 
  öfra 
  botten, 
  och 
  hvars 
  nedra 
  ända 
  var 
  böjd 
  till 
  en 
  hake 
  

   för 
  att 
  derpå 
  upphänga 
  de 
  föremål, 
  som 
  strax 
  skola 
  om- 
  

   nämnas. 
  

  

  På 
  en 
  af 
  den 
  kubiska 
  lådans 
  vertikala 
  sidor 
  var 
  en 
  rek- 
  

   tangulär 
  öppning 
  urtagen, 
  hvilken 
  täcktes 
  af 
  en 
  slid, 
  som 
  

   kunde 
  föras 
  upp 
  och 
  ned 
  af 
  en 
  skruf. 
  

   I 
  denna 
  slid 
  var 
  en 
  horisontel 
  me- 
  

   tallstaf 
  insatt, 
  men 
  isolerad 
  från 
  sli- 
  

   den 
  genom 
  kaiTtschuk. 
  Metallstafven 
  

   tj 
  enade 
  till 
  att 
  i 
  lådans 
  inre 
  uppbära 
  

   en 
  ringformio- 
  skål 
  af 
  ebonit 
  af 
  den 
  

   form, 
  sedd 
  ofvanifrån, 
  som 
  figuren 
  2 
  

   utvisar. 
  Skålens 
  botten 
  var 
  betäckt 
  

   med 
  ett 
  platinableck, 
  hvilket 
  stod 
  i 
  

   ledande 
  förbindelse 
  med 
  metallstaf- 
  

   ven. 
  På 
  botten 
  i 
  den 
  kubiska 
  lådan 
  

   ställdes 
  vertikalt 
  en 
  magnet, 
  som 
  genomgick 
  öppningen 
  ab 
  

   på 
  ebonitskålen, 
  och 
  denna 
  senares 
  höjd 
  bestämdes 
  så, 
  att 
  

   ytan 
  på 
  det 
  svafvelsyrehaltiga 
  vatten, 
  hvarmed 
  skålen 
  fyldes, 
  

   kom 
  att 
  ligga 
  i 
  samma 
  horisontalplan 
  som 
  midten 
  mellan 
  

   magnetens 
  båda 
  poler. 
  Det 
  använda 
  instrumentet 
  var 
  således 
  

   en 
  sorts 
  torsionsvåg. 
  

  

  Ett 
  cylindriskt 
  messingsrör, 
  hvars 
  längd 
  var 
  större 
  än 
  

   mao-netens 
  halfva 
  längd 
  och 
  diametern 
  större 
  än 
  diametern 
  

   ab 
  på 
  den 
  ringformiga 
  skålöppningen, 
  hade 
  ena 
  ändan 
  till- 
  

   sluten 
  af 
  en 
  botten, 
  men 
  den 
  andra 
  ändan 
  öppen. 
  I 
  medel- 
  

   punkten 
  af 
  botten 
  satt 
  en 
  ögla, 
  hvilken 
  hängdes 
  på 
  den 
  

   ofvannämnda 
  haken, 
  så 
  att 
  messingscylindern 
  på 
  detta 
  sätt 
  

   kom 
  att 
  koncentriskt 
  omgifva 
  öfra 
  hälften 
  af 
  raagneten 
  och 
  

   räckte 
  dervid 
  något 
  ner 
  under 
  vattnets 
  yta. 
  Om 
  nu 
  den 
  

   positiva 
  polen 
  på 
  en 
  stapel 
  förbands 
  med 
  den 
  ofvannämnda, 
  

   från 
  lådan 
  isolerade, 
  metallstafven, 
  och 
  den 
  negativa 
  med 
  

   röret, 
  hvari 
  silfvertrådeu 
  hängde, 
  så 
  gick 
  strömmen 
  uppåt 
  i 
  

   den 
  upphängda 
  messingscylindern, 
  derifrån 
  till 
  medelpunkten 
  

   i 
  cylinderns 
  botten 
  och 
  slutligen 
  genom 
  silfvertråden 
  till 
  

   stapelns 
  andra 
  pol. 
  Det 
  är 
  tydligt 
  häraf, 
  att 
  om 
  magneten 
  

   har 
  förmåga 
  att 
  vrida 
  strömstrålarne 
  i 
  horisontel 
  led 
  omkring' 
  

  

  