﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET. 
  AKAD. 
  HANDL. 
  BAND. 
  6. 
  N:0 
  2. 
  9 
  

  

  Man 
  ser 
  häraf, 
  att 
  vridningsmomentet 
  är 
  aldeles 
  oberoende 
  

   af, 
  huru 
  högt 
  den 
  horisontela 
  delen 
  af 
  tråden 
  ligger 
  öfver 
  

   niagnetens 
  öfra 
  ända. 
  För 
  den 
  begagnade 
  niagneten 
  var 
  / 
  

   ungefär 
  = 
  25 
  mm., 
  och 
  r 
  var 
  för 
  både 
  tråden 
  och 
  cylindern 
  

   = 
  15 
  mm. 
  Med 
  begagnande 
  af 
  dessa 
  konstantvärden 
  finner 
  

   man, 
  att 
  magnetens 
  vridningsmoment 
  på 
  hela 
  den 
  böjda 
  tråden, 
  

   då 
  = 
  o, 
  är 
  proportionel 
  med 
  1,7 
  i 
  50 
  ?7ie, 
  och 
  på 
  hela 
  tråden 
  med 
  

   undantag 
  af 
  de 
  5 
  millimeter, 
  som 
  ligga 
  närmast 
  ändarne 
  af 
  den 
  

   samma 
  i 
  närheten 
  af 
  magnetens 
  midt 
  1,6 
  9 
  34 
  nii. 
  Såsom 
  det 
  

   var 
  att 
  förutse, 
  bidrager 
  således 
  strömmen 
  i 
  de 
  5 
  sista 
  milli- 
  

   meterna 
  mycket 
  litet 
  till 
  vridningens 
  storlek. 
  

  

  Strömmen 
  ingick 
  i 
  messingscylindern, 
  då 
  denna 
  begag- 
  

   nades, 
  genom 
  tvänne 
  platinaspetsar, 
  som 
  räckte 
  ned 
  under 
  

   vattnets 
  yta. 
  Inkommen 
  i 
  cylindern 
  utbreder 
  den 
  sig 
  åt 
  si- 
  

   dorna 
  och 
  intager 
  hela 
  omkretsen, 
  hvarefter 
  den 
  uppstiger 
  

   vertikalt 
  och 
  går 
  derpå 
  genom 
  bottnen 
  i 
  radiernas 
  riktnino- 
  

   till 
  upphängningspunkten. 
  Vid 
  cylinderns 
  nedre 
  kant 
  hafva 
  

   således 
  strömkurvorna 
  icke 
  en 
  vertikal 
  utan 
  en 
  mer 
  eller 
  

   mindre 
  horisontal 
  riktning, 
  men 
  detta 
  har 
  icke, 
  såsom 
  den 
  

   ofvan 
  anförda 
  räkningen 
  visar, 
  något 
  väsentligt 
  inflytande 
  på 
  

   vridningens 
  storlek. 
  Riktigheten 
  häraf 
  bevisas 
  dessutom 
  af 
  

   nedan 
  m.eddelade 
  försök. 
  Man 
  kan 
  följaktligen 
  påstå, 
  att 
  

   strömstrålarne, 
  åtminstone 
  de 
  som 
  märkbart 
  inverka 
  på 
  vrid- 
  

   ningen, 
  hafva 
  samma 
  riktning 
  i 
  cylindern 
  som 
  i 
  tråden, 
  den 
  

   enda 
  skilnaden 
  emellan 
  dem 
  består 
  deri, 
  att 
  i 
  cylindern 
  är 
  

   strömmens 
  genomskärningsarea 
  större 
  än 
  i 
  tråden. 
  Om 
  således 
  

   strönimen 
  i 
  cylindern, 
  på 
  samma 
  sätt 
  som 
  i 
  tråden, 
  icke 
  kan 
  

   förskjutas 
  från 
  ett 
  ställe 
  till 
  ett 
  annat, 
  så 
  måste 
  vridnings- 
  

   vinklarne 
  för 
  så 
  väl 
  cylindern 
  som 
  för 
  tråden 
  vara 
  lika 
  stora. 
  

   Om 
  deremot 
  strömstrålarne 
  i 
  cylindern 
  förskjutas 
  under 
  

   magnetens 
  inflytande, 
  måste 
  tydligen 
  cylinderns 
  vridning 
  

   blifva 
  mindre 
  än 
  den 
  böjda 
  trådens 
  för 
  samma 
  strömstyrka. 
  

   Denna 
  senare 
  uppmättes 
  på 
  det 
  sätt, 
  att 
  en 
  obetydlig, 
  men 
  

   för 
  hvarje 
  observationsserie 
  fullkomligt 
  konstant, 
  del 
  af 
  den- 
  

   samma 
  leddes 
  till 
  en 
  galvanometer 
  med 
  spegelafläsning 
  och 
  

   uppmättes 
  i 
  skaldelar. 
  

  

  Försöksserien 
  1. 
  Upphängningstråden 
  var 
  600 
  mm. 
  lång 
  

   och 
  dess 
  torsionskraft 
  mycket 
  ringa, 
  hvarföre 
  endast 
  svaga 
  

   strömmar 
  kunde 
  begagnas. 
  Utslagen 
  äro 
  beräknade 
  för 
  så 
  

   väl 
  den 
  böjda 
  tråden, 
  som 
  för 
  cylindern, 
  under 
  förutsättning 
  

  

  