﻿4 
  ORTEXBLAD, 
  OM 
  SYDGRONLANDS 
  DRIFVED. 
  

  

  Larix 
  öfverensstämmnnde 
  bygnad, 
  det 
  andra 
  en 
  med 
  den 
  hos 
  

   Picea 
  excelsa. 
  Af 
  de 
  öfriga, 
  som 
  hufvudsakligen 
  utgjordes 
  af 
  

   ved, 
  visade 
  sig 
  22 
  tillhöra 
  barrträdsgruppen 
  och 
  3 
  löfträds- 
  

   gruppen. 
  Bland 
  de 
  22 
  barrträdsstyckena 
  härstammade 
  4, 
  hvilka 
  

   voro 
  försedda 
  med 
  bark, 
  med 
  full 
  visshet 
  från 
  lärkträdet. 
  Till 
  

   dessa 
  slöto 
  sig 
  11 
  andra, 
  som 
  saknade 
  bark 
  m-en 
  i 
  afseende 
  på 
  

   veden 
  hade 
  en 
  med 
  dem 
  fullt 
  öfverensstämmande 
  bygnad, 
  färg 
  

   o. 
  s. 
  v. 
  Med 
  största 
  sannolikhet 
  härstammade 
  derjemte 
  tvänne 
  

   rotstycken 
  från 
  lärkträdet. 
  De 
  fem 
  återstående 
  ansågos 
  kunna 
  

   tillhöra 
  Larix 
  eller 
  Picea, 
  snarast 
  dock 
  den 
  senare. 
  Bland 
  löf- 
  

   trädsprofven 
  tillhörde 
  2 
  slägtet 
  Alniis 
  (troligen 
  A. 
  incana) 
  och 
  

   det 
  tredje 
  Populus 
  (möjligen 
  P. 
  tremula). 
  j\Ied 
  afseende 
  på 
  

   hemlandet 
  anser 
  sig 
  Keaus 
  hafva 
  kommit 
  till 
  det 
  resultat,' 
  att 
  

   detta 
  måste 
  vara 
  norra 
  Asien. 
  

  

  De 
  nu 
  nämnda 
  båda 
  afhandlingarna 
  äro 
  de 
  enda, 
  angående 
  

   detta 
  ämne, 
  som 
  mig 
  veterligt 
  förefinnas 
  inom 
  den 
  botaniska 
  

   'litteraturen. 
  

  

  Det 
  är 
  sålunda 
  hittills 
  endast 
  Spetsbergen 
  och 
  Grönlands 
  

   ostkust, 
  som 
  beträffande 
  drifvedens 
  art 
  och 
  ursprung 
  blifvit 
  

   underkastade 
  vetenskapliga 
  forskningar. 
  På 
  grund 
  af 
  dessa 
  

   kunna 
  ej 
  några 
  slutsatser 
  dragas 
  angående 
  vestra 
  Grönlands 
  

   drifved. 
  Antagandet, 
  att 
  denna 
  drifved 
  skulle 
  härstamma 
  från 
  

   Amerika 
  och 
  således 
  vara 
  af 
  annan 
  art 
  än 
  den 
  förut 
  under- 
  

   sökta, 
  synes 
  ligga 
  närmast 
  till 
  hands, 
  hvarföre 
  en 
  undersökning 
  

   rörande 
  nämnde 
  drifved 
  icke 
  torde 
  sakna 
  intresse. 
  Till 
  en 
  

   sådan 
  undersökning 
  finnes 
  å 
  härvarande 
  riksmuseum 
  ett 
  rikt 
  

   material, 
  hvilket 
  intendenten 
  för 
  botaniska 
  afdelningen, 
  pro- 
  

   fessor 
  V. 
  WiTTEOCK, 
  upplåtit 
  till 
  mitt 
  begagnande. 
  Denna 
  

   drifvedssamling 
  utgöres 
  af 
  122 
  prof, 
  hvaraf 
  118 
  stycken 
  bestå 
  

   af 
  ved 
  så 
  väl 
  med 
  som 
  utan 
  bark 
  samt 
  4 
  stycken 
  af 
  endast 
  

   bark. 
  Samlingen, 
  gjord 
  af 
  geologen 
  D:r 
  N. 
  O. 
  HoLST, 
  som 
  

   under 
  sommaren 
  1880 
  hufvudsakligen 
  i 
  geologiskt 
  syfte 
  be- 
  

   sökte 
  Grönlanc^, 
  innehåller 
  drifvedsprof 
  från 
  15 
  skilda 
  lokaler, 
  

   alla 
  belägna 
  på 
  den 
  del 
  af 
  Grönlands 
  vestkust, 
  som 
  benämnes 
  

   Sydgrönland. 
  Nordligaste 
  lokalen, 
  Sukkertoppen, 
  ligger 
  på 
  

   65° 
  25' 
  n. 
  br. 
  och 
  den 
  sydligaste, 
  Arzuk, 
  på 
  61° 
  10' 
  n. 
  br., 
  

   hvilka 
  lokaler 
  sålunda 
  hafva 
  en 
  inbördes 
  latitudskilnad 
  af 
  4° 
  15'. 
  

   Utom 
  uppgift 
  om 
  lokal 
  och 
  datum 
  är 
  för 
  många 
  prof 
  anteck- 
  

   nadt 
  deras 
  grönländska 
  namn 
  samt 
  dimensionerna 
  af 
  det 
  stycke, 
  

   hvaraf 
  de 
  tao-its. 
  Profven 
  utföras 
  i 
  allmänhet 
  af 
  tvärsektioner 
  

   jemte 
  bark, 
  då 
  sådan 
  förefunnits. 
  Insamligen 
  är 
  sålunda 
  gjord 
  

  

  