﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HAXDL. 
  BAND 
  6. 
  N:0 
  10. 
  11 
  

  

  blifva 
  för 
  litet. 
  Det 
  sålunda 
  för 
  de 
  10 
  med 
  bredaste 
  årsrin- 
  

   garne 
  försedda 
  profven 
  beräknade 
  talet 
  blir 
  1,4 
  6 
  mm., 
  hvilket 
  

   anger 
  en 
  breddgrad 
  ungefär 
  lika 
  med 
  Pellos. 
  Med 
  visshet 
  

   torde 
  man 
  sålunda 
  kunna 
  antaga, 
  att 
  drifvedens 
  liemland 
  ej 
  

   ligger 
  sydligare 
  än 
  66'' 
  n. 
  br. 
  

  

  Beträffande 
  årsriugarnes 
  utveckling 
  må 
  äfven 
  nämnas 
  den 
  

   omständigheten, 
  att 
  de 
  på 
  skilda 
  sidor 
  af 
  samma 
  prof 
  ofta 
  

   hafva 
  mycket 
  olika 
  bredd, 
  hvarigenom 
  tillväxten 
  blifvit 
  ex- 
  

   centrisk. 
  Detta 
  går 
  hos 
  profvet 
  n:o 
  37 
  så 
  långt, 
  att 
  märgen 
  

   ligger 
  i 
  ena 
  kanten, 
  hvilket 
  likväl 
  äfven 
  beror 
  derpå, 
  att 
  delar 
  

   af 
  ytveden 
  äro 
  bortslitna. 
  Deremot 
  äro 
  profven 
  n:o 
  19 
  och 
  

   76 
  (fig. 
  3) 
  nästan 
  oskadade. 
  På 
  det 
  förra 
  är 
  den 
  längsta 
  ra- 
  

   dien 
  5 
  gånger 
  och 
  på 
  det 
  senare 
  9 
  gånger 
  större 
  än 
  den 
  min- 
  

   sta. 
  De 
  flesta 
  af 
  profA-en 
  visa 
  något 
  likartadt, 
  ehuru 
  i 
  mindre 
  

   grad. 
  I 
  sjelfva 
  verket 
  träffar 
  man 
  sällan 
  träd 
  med 
  fullt 
  kon- 
  

   centrisk 
  växt, 
  beroende 
  detta 
  oftast 
  på 
  en 
  ojemn 
  utveckling 
  

   hos 
  kronan 
  eller 
  rotsystemet. 
  Ar 
  tillväxten 
  mycket 
  excentrisk, 
  

   torde 
  såsom 
  förklaringsgrunder 
  böra 
  nämnas: 
  

  

  l:o) 
  att 
  lutande 
  stammar 
  vanligen 
  hafva 
  excentrisk 
  växt 
  ^); 
  

  

  2:o) 
  att 
  hos 
  barrträden 
  t 
  grenarnes 
  undre 
  sida 
  normalt 
  är 
  

   starkare 
  utbildad 
  än 
  den 
  öfre-); 
  

  

  3:o) 
  att 
  hos 
  rötterna 
  nära 
  intill 
  stammen 
  den 
  öfre 
  sidan 
  

   är 
  starkast 
  utvecklad, 
  medan 
  på 
  något 
  afstånd 
  från 
  stammen 
  

   den 
  undre 
  sidan 
  har 
  de 
  bredaste 
  årsringarne 
  ^) 
  ; 
  

  

  4:o) 
  att 
  en 
  tillfogad; 
  yttre 
  skada 
  på 
  någon 
  sida 
  kan 
  göra, 
  

   att 
  tillväxten 
  der 
  hämmas, 
  eller, 
  hvad 
  som 
  oftast 
  är 
  händelsen, 
  

   helt 
  och 
  hållet 
  uteblifver. 
  

  

  Färgen 
  hos 
  drifvedsprofven 
  torde 
  äfven 
  med 
  några 
  ord 
  

   böra 
  omnämnas. 
  Vi 
  kunna 
  med 
  afseende 
  på 
  färgen 
  dela 
  dem 
  

   i 
  trenne 
  grupper: 
  

  

  1) 
  sådana, 
  som 
  hafva 
  ljus, 
  ofärgad 
  ved. 
  Hit 
  höra 
  omkring 
  

   70 
  st., 
  hvaribland 
  alla 
  löfträdsprofven 
  ; 
  

  

  2) 
  sådana, 
  som 
  hafva 
  en 
  allt 
  igenom 
  mörkare, 
  brungul 
  

   ved. 
  Hit 
  höra 
  omkring 
  36 
  st., 
  bland 
  hvilka 
  dock 
  finnas 
  öfver- 
  

  

  gångar 
  till 
  föregående 
  grupp; 
  samt 
  

  

  I 
  

  

  O 
  NÖEDLINGER. 
  Eigenschaften 
  der 
  Hö]zer, 
  1860; 
  s. 
  25. 
  

  

  ^) 
  KÖEDLISGEE. 
  1. 
  C, 
  S. 
  25. 
  

  

  ^) 
  Detta 
  torde 
  kunna 
  förklaras 
  därigenom, 
  att 
  safterna 
  vid 
  öfvergången 
  

   från 
  stammen 
  till 
  rötterna 
  hufvudsakligen 
  komma 
  att 
  följa 
  den 
  öfre 
  

   sidan, 
  medan 
  på 
  något 
  afstånd 
  från 
  stammen 
  tyngdkraften 
  åter 
  kan 
  

   göra 
  sig 
  gällande. 
  

  

  