﻿14 
  ÖRTENBLAD, 
  OM 
  SYDGRÖNLANDS 
  DRIFVED. 
  

  

  cell 
  (fig. 
  4), 
  Beträftande 
  märgstrålavnes 
  höjd 
  har 
  jag 
  träffat 
  

   sådana, 
  hvilka 
  endast 
  varit 
  2 
  celler 
  höga, 
  men 
  derjemte 
  andra, 
  

   hvilkas 
  höjd 
  uppgått 
  till 
  26 
  celler. 
  Ett 
  radialsnitt 
  visar, 
  att 
  

   cellerna 
  äro 
  ordnade 
  i 
  horisontala 
  rader, 
  af 
  hvilka 
  de 
  1 
  — 
  3 
  

   öfre 
  och 
  nedre 
  bestå 
  af 
  celler, 
  som 
  äro 
  försedda 
  med 
  ring- 
  

   porer, 
  hvaremot 
  de 
  mellersta 
  raderna 
  hafva 
  enkla 
  porer, 
  van- 
  

   ligen 
  4 
  på 
  den 
  del 
  af 
  hvarje 
  cell, 
  som 
  motsvarar 
  bredden 
  af 
  

   en 
  trakeid. 
  Någon 
  gång 
  anträffas 
  dock 
  inuti 
  märgstrålarne 
  

   bälten 
  af 
  1 
  — 
  3 
  cellrader, 
  hvilka 
  äro 
  lika 
  med 
  de 
  yttre 
  raderna. 
  

   Ehuru 
  ringporerna 
  äro 
  helt 
  små 
  och 
  lätt 
  kunna 
  förbises, 
  skiljas 
  

   dock 
  ringporcellerna 
  lätt 
  från 
  dem, 
  som 
  hafva 
  enkla 
  porer, 
  

   emedan 
  de 
  förra 
  konstant 
  sakna 
  innehåll, 
  under 
  det 
  att 
  de 
  

   senare 
  ofta 
  äro 
  hartsföraude. 
  Hartset 
  är 
  vanligen 
  af 
  brun 
  färg, 
  

   lätt 
  urskiljbart 
  från 
  den 
  oljegula 
  cellväggen. 
  

  

  I 
  barkens 
  bastskikt 
  uppträda 
  parenkjmceller 
  af 
  tväune 
  

   slag, 
  nämligen 
  sådana, 
  som 
  äro 
  ordnade 
  horisontalt 
  och 
  bilda 
  

   floem 
  märgstrålarne, 
  och 
  andra, 
  som 
  äro 
  anordnade 
  vertikalt. 
  

   Längden 
  hos 
  de 
  förra 
  är 
  omkring 
  dubbelt 
  så 
  stor 
  och 
  hos 
  de 
  

   senare 
  2 
  — 
  5 
  gånger 
  så 
  stor 
  som 
  bredden. 
  De 
  förra 
  hafva 
  ofta 
  

   ett 
  gulbrunt 
  innehåll. 
  De 
  senare 
  hafva 
  på 
  väggarne 
  talrika 
  

   silskifvor 
  eller 
  äro 
  någon 
  gång 
  kristallförande, 
  vid 
  hvilket 
  för- 
  

   hållande 
  de 
  derjemte 
  äro 
  försedda 
  med 
  ett 
  gulbrunt 
  innehåll, 
  

   i 
  hvilket 
  de 
  nästan 
  kubiska 
  kristallerna 
  ligga. 
  — 
  Prosenkyma- 
  

   tiska 
  celler, 
  äfven 
  innehållande 
  ett 
  gulbrunt 
  ämne 
  och 
  likadana 
  

   kristaller 
  som 
  de 
  nyss 
  nämnda, 
  förefinnas 
  ofta. 
  Långt 
  talrikare 
  

   äro 
  dock 
  de 
  vanliga 
  bastprosenkymcellerna, 
  hvilka 
  tillika 
  med 
  

   parenkymcellerna 
  bilda 
  hufvudmassan 
  af 
  bastet. 
  Slutligen 
  an- 
  

   träffas 
  äfven 
  spridda 
  sklerenkymatiska 
  celler, 
  hvilka 
  äro 
  tjockast 
  

   på 
  midten 
  och 
  afsmalua 
  mot 
  ändarne 
  (fig. 
  5). 
  De 
  starkt 
  för- 
  

   tjockade 
  väggarne 
  visa 
  pä 
  tvärsnittet 
  en 
  tydlig 
  lagring 
  ; 
  lumina 
  

   äro 
  mycket 
  små 
  och 
  innehålla 
  ofta 
  ett 
  brunt 
  ämne. 
  Korkens 
  

   hufvudmassa 
  i;tgöres 
  af 
  tunnväggiga 
  celler 
  med 
  gulbruna 
  mem- 
  

   braner. 
  Dessutom 
  förekomma 
  i 
  den 
  del, 
  som 
  till 
  det 
  yttre 
  

   synes 
  vara 
  kork, 
  partier, 
  som 
  ursprungligen 
  tillhört 
  bastet, 
  så 
  

   att 
  man 
  der 
  anträffar 
  silrör, 
  sklerenkvmceller 
  o. 
  s. 
  v. 
  

  

  Bland 
  de 
  stycken, 
  som 
  öfverensstämma 
  med 
  nu 
  beskrifna 
  

   prof, 
  ega 
  några 
  bark 
  samt 
  ved 
  med 
  olika 
  färgad 
  kärna 
  och 
  

   splint, 
  nämligen 
  n:ris 
  19, 
  20, 
  29, 
  64, 
  70, 
  76 
  och" 
  105. 
  

  

  Andra 
  sakna 
  bark, 
  men 
  h^-fva 
  likasom 
  de 
  föregående 
  kärn- 
  

   ved 
  och 
  splint 
  af 
  olika 
  färg, 
  nämligen 
  n:ris 
  2, 
  26, 
  27, 
  34, 
  57, 
  

   68, 
  79, 
  85, 
  94, 
  103 
  och 
  107. 
  

  

  