﻿6 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  hvarföre 
  dessa 
  fjäll 
  ej 
  komma 
  i 
  denna 
  afhandling 
  att 
  vidare 
  

   omnämnas 
  annat 
  än 
  uti 
  den 
  systematiska 
  uppställningen. 
  

   Uti 
  sina 
  afhandlingar 
  om 
  bladet 
  samt 
  den 
  ofvan 
  nämda 
  

   om 
  knoppfjällen 
  har 
  prof. 
  Aeeschoug 
  påvisat, 
  att 
  stammens 
  

   väfnader 
  uppträda 
  hos 
  bladorgan 
  antingen 
  icke 
  i 
  väsendtlig 
  

   grad 
  förändrade 
  (knoppfjällen) 
  eller 
  mer 
  och 
  mindre 
  modifie- 
  

   rade 
  (bladen). 
  Hos 
  knoppfjällen 
  utgöres 
  grundväfnadens 
  midt 
  

   af 
  det 
  inre 
  barklagret 
  ^) 
  (tunnväggigt 
  parenk3'^m 
  med 
  stora 
  eller 
  

   åtminstone 
  tydliga 
  intercellularrum). 
  Detta 
  omgifves 
  vanligen 
  

   på 
  båda 
  sidor 
  af 
  yttre 
  barklagret 
  (kollenkymatiska 
  celler 
  med 
  

   mindre 
  lumen 
  och 
  utan 
  intercellularrum). 
  Stundom 
  finnes 
  

   ej 
  någon 
  differentiering 
  uti 
  inre 
  och 
  yttre 
  barklager. 
  Hos 
  

   bladet 
  uppträder 
  yttre 
  barklagret 
  på 
  öfre 
  sidan 
  i 
  form 
  af 
  

   palissadparenkym, 
  det 
  inre 
  i 
  form 
  af 
  svampparenkym 
  på 
  undre 
  

   sidan. 
  

  

  Enär 
  den 
  af 
  de 
  Bary 
  (Vergleichende 
  Anatomie 
  der 
  Vege- 
  

   tationsorgane 
  der 
  Phanerogamen 
  iind 
  Farne, 
  Leipzig 
  1877) 
  

   gjorda 
  uppställningen 
  af 
  väfnaderna 
  i 
  hufvudsak 
  blifvit 
  följd 
  

   uti 
  följande 
  framställning, 
  torde 
  det 
  vara 
  lämpligt 
  att 
  med- 
  

   dela 
  följande 
  skema 
  deraf. 
  Han 
  antager 
  6 
  väfnader, 
  som 
  

   jag 
  genom 
  att 
  fatta 
  korkväfnaden 
  som 
  en 
  med 
  sklerenkymet 
  

   samordnad 
  väfnad 
  får 
  ökade 
  till 
  7. 
  

  

  \ 
  7-> 
  ■ 
  7 
  -1 
  Celler 
  med 
  bibehållen 
  cellqvali- 
  

   --» 
  77 
  ./- 
  7 
  ^) 
  -Cjpidermisy 
  , 
  , 
  ^ 
  

  

  1. 
  Celivafnad. 
  ,( 
  ^c 
  , 
  > 
  tet 
  (protopiasma, 
  stärkelse 
  eiier 
  

  

  ' 
  ^ 
  I 
  klorofyll). 
  

  

  2. 
  Sklerenkym. 
  Cellqvaliteten 
  förlorad 
  genom 
  successiv 
  

  

  membranförtjockning 
  och 
  förvedning. 
  

  

  3. 
  Korkväfnad. 
  Cellqvaliteten 
  förlorad 
  genom 
  hastigt 
  af- 
  

  

  döende 
  och 
  förkorkning. 
  

  

  4. 
  Sekretbehållare. 
  Cellqvaliteten 
  förlorad 
  genom 
  sekretbild- 
  

  

  ning. 
  Skiljeväggar 
  ej 
  upplösta. 
  

  

  5. 
  Trakéer. 
  Cellqvaliteten 
  förlorad. 
  Måttligt 
  förtj 
  o 
  ekade 
  

  

  membraner. 
  Förtj 
  ockningarna 
  olikfor- 
  

   miga. 
  Innehållet 
  luft 
  1. 
  vatten. 
  

  

  6. 
  Silrör. 
  Cellqvaliteten 
  delvis 
  förlorad. 
  Silplattor. 
  

  

  Central 
  vätska 
  omgifven 
  af 
  väggstående 
  

   protopiasma 
  och 
  slem. 
  

  

  ') 
  Följande 
  prof. 
  Areschougs 
  exempel 
  aiivända 
  vi 
  för 
  korthetens 
  skull 
  

   detta 
  uttryck 
  i 
  st. 
  f. 
  det 
  längre, 
  ehuru 
  rigtigare, 
  så 
  lydande: 
  en 
  väfnad, 
  

   som 
  motsvarar 
  stammens 
  inre 
  barklager. 
  

  

  