﻿8 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  regel, 
  som 
  kan 
  tillämpas 
  på 
  de 
  flesta 
  fall, 
  och 
  dels 
  att 
  äfven 
  

   starkt 
  förtjockade 
  epidermisceller 
  ofta 
  (t. 
  ex. 
  hos 
  många 
  

   knoppfjäll) 
  bibehålla 
  sin 
  delningsförmåga, 
  hvilket 
  bevisar, 
  

   att 
  cellqvaliteten 
  är 
  qvar. 
  

  

  Prof. 
  Areschoug 
  anmärker, 
  

  

  2) 
  att 
  DE 
  Bary's 
  indelning 
  ej 
  är 
  fullt 
  uttömmande. 
  I 
  

   kärlknippet 
  finnas 
  cellformer 
  nämligen 
  bast- 
  och 
  vedparenkym, 
  

   som 
  ej 
  kunna 
  hänföras 
  till 
  någon 
  af 
  de 
  ofvan 
  angifna 
  6 
  väf- 
  

   naderna. 
  Detta 
  påstående 
  är 
  af 
  de 
  Bart 
  sjelf 
  vederlagdt 
  

   (sidd. 
  500 
  — 
  501), 
  i 
  det 
  han 
  visar, 
  att 
  vedparenkymet 
  har 
  för- 
  

   tjockade 
  väggar, 
  men 
  att 
  cellinnehållet 
  består 
  af 
  stärkelse, 
  

   stundom 
  klorofyll. 
  Denna 
  väfnad 
  räknar 
  han 
  sålunda 
  till 
  

   parenkymet 
  och 
  särskildt 
  till 
  det 
  sklerotiska 
  parenkymet. 
  

   Samma 
  är 
  ock 
  förhållandet 
  med 
  bastparenkymet. 
  

  

  3) 
  Sid. 
  6 
  yttrar 
  prof. 
  Areschoug, 
  att 
  det 
  synes 
  honom 
  

   ej 
  fullt 
  logiskt 
  att 
  uppställa 
  cellfusionerna 
  (trakéer, 
  silrör 
  och 
  

   mjölksaftkärl) 
  såsom 
  grundformer 
  af 
  vegetativ 
  väfnad, 
  koor- 
  

   dinerade 
  med 
  cellväfnaden, 
  emedan 
  cellfusionerna 
  såväl 
  i 
  

   grundväfnaden 
  som 
  kärlväfnaden 
  böra 
  betraktas 
  såsom 
  delar 
  

   af 
  den 
  väfnad, 
  uti 
  hvilken 
  de 
  förekomma, 
  och 
  ej 
  såsom 
  sär- 
  

   skilda 
  väfnader 
  likvärdiga 
  med 
  denna. 
  Här 
  yrkar 
  sålunda 
  

   prof. 
  Areschoug, 
  att 
  indelningen 
  af 
  väfnaderna 
  skall 
  bestäm- 
  

   mas 
  efter 
  deras 
  plats, 
  ej 
  efter 
  deras 
  anatomiska 
  byggnad. 
  

   De 
  BARy's 
  förfaringssätt 
  kan 
  ej 
  betraktas 
  såsom 
  »ologiskt», 
  utan 
  

   är 
  tvärtom 
  ett 
  konseqvent 
  genomförande 
  af 
  den 
  princip, 
  han 
  

   fasthållit 
  såsom 
  grunden 
  vid 
  sin 
  indelning. 
  Prof. 
  Areschougs 
  

   anmärkning 
  innehåller 
  ej 
  något 
  annat 
  än, 
  att 
  de 
  Bart's 
  indel- 
  

   ning 
  ej 
  öfverensstämmer 
  med 
  den 
  gamla 
  indelningen 
  uti 
  

   hudväfnad, 
  grundväfnad 
  och 
  kärlväfnad. 
  

  

  I 
  sammanhang 
  med 
  hvad 
  nu 
  blifvit 
  anfördt, 
  yttras, 
  att 
  

   en 
  väfnad 
  ej 
  alltid 
  är 
  homogen, 
  t. 
  ex. 
  grundväfnaden, 
  som 
  

   ofta 
  är 
  heterogen. 
  Detta 
  är 
  just 
  en 
  olägenhet, 
  som 
  de 
  Bary 
  

   velat 
  afhjelpa 
  genom 
  sin 
  nya 
  indelning 
  af 
  väfnaderna. 
  

  

  4) 
  Den 
  svåraste 
  anmärkningen 
  mot 
  de 
  Bart's 
  teori 
  är 
  

   * 
  enligt 
  prof. 
  Areschoug, 
  att 
  i 
  densamma 
  uteslutande 
  hänsyn 
  

  

  tages 
  till 
  sådana 
  karakterer, 
  som 
  äro 
  af 
  mera 
  sekundär 
  natur 
  

   och 
  som 
  uppstått 
  till 
  följd 
  af 
  afpassning 
  för 
  vissa 
  funktioner. 
  

   Såsom 
  sekundära 
  tyckes 
  A. 
  anse 
  alla 
  de 
  förändringar, 
  som 
  

   väfnaderna 
  undergå, 
  sedan 
  de 
  bildats 
  ur 
  vegetationsspetsens 
  

   urparenkym. 
  Derföre 
  anser 
  han, 
  att 
  vid 
  en 
  indelning 
  af 
  

   väfnaderna 
  hänsyn 
  bör 
  tagas 
  till 
  de 
  olikartade 
  meristemlager. 
  

  

  