﻿12 
  E. 
  ADLERZ, 
  BlDRAti 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  rade. 
  Det 
  är 
  visadt 
  efter 
  Duchartre, 
  Mikosch 
  och 
  Goebel, 
  

   huru 
  olika 
  delar 
  af 
  bladet 
  kunna 
  ingå 
  i 
  deras 
  bildande. 
  De 
  

   sitta 
  ytterst 
  i 
  knoppen, 
  hvars 
  först 
  bildade 
  blad 
  de 
  äro. 
  För 
  

   att 
  tjena 
  knoppen 
  till 
  skydd 
  är 
  formen 
  väl 
  afpassad. 
  Basen 
  är 
  

   alltid 
  mer 
  eller 
  mindre 
  bred; 
  något 
  tydligen 
  afsmalnande 
  skaft, 
  

   såsom 
  hos 
  örtbladen, 
  finnes 
  nästan 
  aldrig. 
  Härigenom 
  kan 
  

   man 
  skilja 
  dem 
  uti 
  de 
  flesta 
  fall 
  från 
  de 
  i 
  knoppens 
  raidt 
  be- 
  

   lägna 
  unga 
  bladen, 
  som 
  vanligen 
  förete 
  skilnad 
  mellan 
  skifva 
  

   och 
  skaft. 
  Undantag 
  härifrån 
  finnas 
  dock, 
  t. 
  ex. 
  Elaeagnus. 
  

   Denna 
  hos 
  de 
  flesta 
  knoppfjäll 
  breda 
  bas 
  är 
  egnad 
  att 
  full- 
  

   ständigt 
  täcka 
  stamspetsen 
  och 
  bladen. 
  Beviset 
  för, 
  att 
  knopp- 
  

   fjällen 
  äro 
  blad, 
  består 
  enligt 
  MiKOSCH 
  deruti, 
  att 
  de 
  uti 
  sin 
  

   första 
  utveckling 
  fullkomligt 
  likna 
  örtbladen, 
  men 
  under 
  det 
  

   att 
  dessa 
  senare 
  differentiera 
  sig 
  uti 
  skaft 
  och 
  skifva, 
  afstan- 
  

   nar 
  hos 
  knoppfjällen 
  stundom 
  skifvan 
  i 
  sin 
  utveckling, 
  och 
  

   basen 
  utväxer 
  på 
  bredden 
  till 
  ett 
  fjällikt 
  organ 
  (vaginalteg- 
  

   ment). 
  De 
  i 
  spetsen 
  af 
  dylika 
  fjäll 
  förekommande 
  tänderna, 
  

   som 
  stundom 
  på 
  inre 
  fjäll 
  få 
  utseende 
  af 
  flikar, 
  utgöra 
  rester 
  

   af 
  en 
  i 
  sin 
  utveckling 
  hämmad 
  skifva. 
  Liksom 
  skifvan 
  kan 
  

   hämmas 
  i 
  sin 
  utveckling, 
  så 
  kan 
  detta 
  äfven 
  vara 
  fallet 
  med 
  

   basen 
  (laminartegment). 
  I 
  det 
  tredje 
  fallet 
  fördröjes 
  hela 
  

   örtbladet 
  i 
  sin 
  utveckling, 
  men 
  omslutes 
  snart 
  af 
  de 
  hastigt 
  

   utväxande 
  stiplerna 
  (stipulartegment). 
  

  

  Utom 
  af 
  hvad 
  som 
  nu 
  blifvit 
  nämdt 
  om 
  den 
  första 
  

   uppkomsten 
  af 
  knoppfjällen, 
  bevisas 
  äfven 
  deras 
  bladnatur 
  

   af 
  den 
  senare 
  utvecklingen. 
  En 
  del 
  knoppfjäll, 
  vanligen 
  de 
  

   inre, 
  utvecklas 
  nämligen 
  till 
  örtblad 
  eller 
  bladlika 
  organ, 
  sedan 
  

   knoppen 
  slagit 
  ut. 
  Detta 
  är 
  ej 
  något 
  abnormt 
  eller 
  enstaka 
  

   fall, 
  utan 
  synes, 
  efter 
  hvad 
  jag 
  funnit, 
  hos 
  de 
  flesta 
  knoppar 
  

   vara 
  regel, 
  att 
  åtminstone 
  några 
  af 
  de 
  inre 
  fjällen 
  utväxa 
  till 
  

   blad. 
  Stundom 
  är 
  detta 
  fallet 
  med 
  ett 
  större 
  antal, 
  t. 
  ex. 
  

   Cerasus. 
  Mikosch 
  antyder 
  denna 
  öfvergång 
  s. 
  21. 
  »Der 
  Ueber- 
  

   gang 
  vom 
  Tegment 
  zum 
  vollkommenen 
  Laubblatt 
  findet 
  

   beinahe 
  constant 
  in 
  jeder 
  Knospe 
  statt» 
  ^). 
  Detta 
  förhållande 
  

   är 
  af 
  vigt 
  vid 
  behandlingen 
  af 
  fjällens 
  anatomi, 
  emedan 
  väf- 
  

   naderna 
  undergå 
  betydande 
  förändringar 
  vid 
  fjällets 
  omvand- 
  

   ling 
  till 
  blad. 
  Om 
  vi 
  se 
  närmare 
  på 
  sättet 
  för 
  denna 
  öfver- 
  

   gång, 
  skola 
  vi 
  finna 
  betydande 
  vexlingar 
  i 
  detta 
  afseende. 
  

   Hos 
  en 
  del 
  fjäll, 
  t. 
  ex. 
  Acer, 
  Esculus 
  utväxer 
  den 
  mellersta 
  

  

  ') 
  Jemför 
  Goebels 
  intressanta 
  experiment 
  med 
  Prunus 
  Padus 
  (anf. 
  st. 
  sid. 
  

   803 
  o. 
  följ.). 
  • 
  

  

  