﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  6. 
  N:0 
  15. 
  13 
  

  

  tanden 
  af 
  de 
  inre 
  tretandade 
  fjällen 
  till 
  bladskifva, 
  under 
  

   hvilken 
  ett 
  skaft 
  inskjutes, 
  hvilket 
  sedan 
  växer 
  ut. 
  Hos 
  an- 
  

   dra, 
  t. 
  ex. 
  Daphne, 
  Lonicera 
  tillväxer 
  de 
  mellersta 
  och 
  inre 
  

   fjällens 
  gröna 
  bas, 
  under 
  det 
  hartset 
  tränges 
  mer 
  och 
  mer 
  

   mot 
  spetsen 
  och 
  slutligen 
  försvinner, 
  då 
  fjället 
  utvecklats 
  till 
  

   en 
  bladskifva. 
  De 
  bruna, 
  hårda 
  stipulartegmenten 
  utväxa 
  

   till 
  tunna, 
  mer 
  eller 
  mindre 
  gröna 
  stipler, 
  som 
  snart 
  aifalla. 
  

   Att 
  knoppfjällen 
  äro 
  blad, 
  bevisas 
  sålunda: 
  

  

  1) 
  af 
  deras 
  öfverensstämmelse 
  med 
  bladen 
  under 
  tidigare 
  

   utvecklingskede 
  ; 
  

  

  2) 
  af 
  deras 
  förmåga 
  att 
  utväxa 
  till 
  blad 
  (stipler). 
  

  

  Det 
  har 
  nu 
  blifvit 
  taladt 
  om 
  skilnaden 
  mellan 
  ett 
  knopp- 
  

   fjäll 
  och 
  ett 
  örtblad 
  ur 
  morfologisk 
  synpunkt. 
  En 
  dylik 
  före- 
  

   finnes 
  äfven 
  i 
  afseende 
  på 
  deras 
  inre 
  byggnad. 
  Detta 
  beror 
  

   på 
  deras 
  olika 
  funktioner. 
  Ett 
  innerligt 
  samband 
  mellan 
  

   knoppfjällens 
  anatomi 
  och 
  funktion 
  förefinnes. 
  Deremot 
  står 
  

   deras 
  anatomi 
  ej 
  i 
  ringaste 
  samband 
  med 
  deras 
  raorfologiska 
  

   ursprung. 
  Man 
  får 
  sålunda 
  ej 
  vänta 
  att 
  finna 
  den 
  inre 
  bygg- 
  

   naden 
  öfverensstämmande 
  hos 
  alla 
  vaginaltegment 
  eller 
  sti- 
  

   pulartegment 
  etc. 
  Lika 
  litet 
  öfverensstämma 
  fjäll 
  tillhörande 
  

   närbeslägtade 
  arter 
  med 
  hvarandra. 
  

  

  I 
  jemförelse 
  med 
  örtbladen 
  kan 
  man 
  säga, 
  att 
  knoppfjällens 
  

   byggnad 
  utmärkes 
  deraf, 
  att 
  väfnadernas 
  cellqvalitet 
  är 
  be- 
  

   tydligt 
  reducerad. 
  Ett 
  blads 
  celler 
  äro 
  vanligen 
  i 
  motsats 
  

   till 
  fjällens 
  tunnväggiga, 
  innehålla 
  rikligt 
  klorofyll, 
  cellsaft 
  

   och 
  stärkelse. 
  Bladet 
  vitsör 
  ock 
  härden 
  för 
  assimilationen 
  

  

  C; 
  

  

  och 
  transpirationen 
  m. 
  m. 
  Klyföppningarna 
  äro 
  der 
  talrika, 
  

   då 
  de 
  saknas 
  eller 
  förekomma 
  sparsamt 
  hos 
  fjällen. 
  Dessas 
  

   funktion 
  är 
  att 
  vara 
  skyddande 
  organ, 
  och 
  de 
  äro 
  derför 
  till 
  

   sin 
  byggnad 
  afpassade 
  derefter. 
  Deras 
  celler 
  äro 
  derföre 
  ofta 
  

   tjockväggiga 
  med 
  sparsamt 
  klorofyll 
  och 
  stärkelse 
  samt 
  ringa 
  

   vattenhalt. 
  Dermed 
  är 
  dock 
  ej 
  sagdt, 
  att 
  de 
  för 
  den 
  lifskraf- 
  

   tiga 
  cellen 
  kännetecknande 
  ämnena 
  saknas. 
  Denna 
  reduktion 
  

   af 
  cellqvaliteten 
  betingas 
  hufvudsakligen 
  af 
  följande 
  före- 
  

   teelser: 
  

  

  1) 
  SeJcreflnldning 
  (harts- 
  och 
  kristallafsöndring). 
  

  

  2) 
  Shlerenkymhildning 
  eller 
  sklerotisk 
  förtjockning. 
  

   o) 
  Korkbildning. 
  

  

  Dessa 
  olika 
  slag 
  af 
  företeelser, 
  som 
  ge 
  upphof 
  till 
  lika 
  

   många 
  väfnader, 
  förekomma 
  hos 
  olika 
  grupper 
  af 
  fjäll 
  och 
  

   skola 
  framdeles 
  efter 
  specialbeskrifningarna 
  närmare 
  afhand- 
  

  

  