﻿14 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDBAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLJ.ENS 
  ANATOMI. 
  

  

  las. 
  Ett 
  slags 
  sklerotisk 
  membranförtjockning 
  inträder 
  hos 
  

   nästan 
  alla 
  fjäll 
  uti 
  yttre 
  epidermis 
  yttre 
  membraner. 
  Detta 
  

   är 
  en 
  egendomlighet, 
  som 
  utmärker 
  fjällens 
  epidermis 
  i 
  högre 
  

   grad 
  än 
  bladens. 
  

  

  Då 
  det 
  ofvan 
  blifvit 
  sagdt, 
  att 
  knoppfjällen 
  väsendtligt 
  

   skilja 
  sig 
  från 
  örtbladen 
  ur 
  anatomisk 
  synpunkt 
  genom 
  en 
  re- 
  

   duktion 
  af 
  cellqvaliteten, 
  och 
  då 
  detta 
  uppgifvits 
  betingas 
  

   af 
  de 
  under 
  1), 
  2), 
  3) 
  angifna 
  modifikationer, 
  så 
  är 
  detta 
  ej 
  

   att 
  uppfatta, 
  såsom 
  om 
  dylika 
  ej 
  skulle 
  kunna 
  finnas 
  hos 
  bla- 
  

   den. 
  Då 
  t. 
  ex. 
  sklerenkym 
  i 
  mängd 
  förekommer 
  i 
  knopp- 
  

   fjällen 
  af 
  en 
  växt 
  och 
  äfven 
  uti 
  andra 
  fall, 
  kan 
  det 
  finnas 
  

   uti 
  densammas 
  blad. 
  Men 
  det 
  uppträder 
  då 
  här 
  ej 
  i 
  en 
  

   sådan 
  mängd, 
  att 
  assimilationen 
  deraf 
  blir 
  störd. 
  På 
  samma 
  

   sätt 
  förhåller 
  det 
  sig 
  med 
  sekretbildningen. 
  

  

  Vi 
  skola 
  nu 
  betrakta 
  några 
  fall, 
  der 
  en 
  reduktion 
  af 
  cell- 
  

   qvaliteten 
  synes 
  tvifvelaktig. 
  Det 
  inträffar 
  nämligen 
  stun- 
  

   dom, 
  att 
  i 
  fjäll 
  celler 
  kunna 
  finnas, 
  hvilkas 
  cellqvalitet 
  är 
  

   fullständigt 
  bevarad, 
  äfven 
  uti 
  de 
  delar, 
  som 
  ej 
  täckas 
  af 
  

   andra 
  fjäll. 
  Då 
  har 
  dock 
  en 
  reduktion 
  af 
  cellqvaliteten 
  in- 
  

   trädt 
  i 
  andra 
  delar 
  af 
  fjället. 
  Exempel 
  på 
  dylika 
  fall 
  lemna 
  

   Hakea, 
  Callistemon 
  och 
  Elceagnus, 
  hos 
  h 
  vilka 
  rikligt 
  kloro- 
  

   fyllförande 
  celler 
  uti 
  fjällets 
  yttre 
  del 
  finnas. 
  Klorofyllet 
  

   har 
  här 
  blifvit 
  skyddadt 
  af 
  kraftiga 
  trikombildningar. 
  Den 
  

   specifikt 
  skyddande 
  väfnaden 
  saknas, 
  såsom 
  nänidt, 
  ej 
  hos 
  

   dessa 
  fjäll. 
  Hos 
  Hakea 
  och 
  Callistemon 
  utgöres 
  den 
  af 
  skle- 
  

   renkym 
  och 
  hos 
  Elceagnus 
  af 
  ett 
  mägtigt 
  kollenkymlager. 
  

   Ett 
  skydd 
  för 
  knoppen 
  lemnar 
  naturligtvis 
  äfven 
  trikomet. 
  

   Lägsta 
  stadiet 
  af 
  reduktion 
  af 
  cellqvaliteten 
  har 
  jag 
  funnit 
  

   hos 
  Fraximis. 
  Här 
  äro 
  alla 
  cellerna 
  rikligt 
  klorofyllförande 
  

   till 
  följd 
  af 
  den 
  rikliga 
  trikombildningen. 
  Endast 
  en 
  antydan 
  

   till 
  cellqvalitetens 
  reduktion 
  uti 
  fjällets 
  inre 
  kan 
  man 
  spåra 
  

   uti 
  cellmembranernas 
  förtjockning. 
  Ehuru 
  sålunda 
  detta 
  och 
  

   kanske 
  andra 
  af 
  mig 
  okända 
  fall 
  kunna 
  uppvisas, 
  der 
  en 
  

   dylik 
  reduktion 
  knappast 
  kan 
  upptäckas, 
  torde 
  dock 
  mäng- 
  

   den 
  af 
  fall, 
  der 
  den 
  tydligt 
  visar 
  sig, 
  berättiga 
  till 
  förut 
  om- 
  

   nämda 
  påstående 
  ^). 
  

  

  Knoppfjällen 
  skilja 
  sig 
  äfven 
  från 
  örtbladen 
  genom 
  sättet 
  

   för 
  väfnadernas 
  förekomst 
  och 
  cellernas 
  form. 
  Detta 
  har 
  på 
  

   ett 
  utmärkt 
  sätt 
  blifvit 
  visadt 
  af 
  prof. 
  Areschoug. 
  Vi 
  få 
  

  

  ') 
  Ett 
  slag 
  .if 
  cellqvalitetsreduktion 
  nämligen 
  i 
  form 
  af 
  hartssäckar, 
  som 
  

   slntligen 
  bilda 
  luftrum, 
  finnes 
  sannolikt 
  hos 
  de 
  flesta 
  fjäll. 
  

  

  