﻿22 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  och 
  tilltryckta 
  intill 
  de 
  inre. 
  Dessa 
  senare 
  äro 
  rundadt 
  njur- 
  

   lika, 
  sneda, 
  samt 
  skållikt 
  hvälfda 
  öfver 
  knoppen. 
  Ora 
  hösten 
  

   äro 
  fjällen 
  temligen 
  fasta 
  och 
  jemna, 
  om 
  våren 
  deremot 
  äro 
  

   de 
  uppblåsta, 
  företeende 
  flera 
  bucklor 
  och 
  ojemnheter 
  på 
  

   sin 
  yta. 
  

  

  Epidermiscellerna 
  äro 
  af 
  vanlig 
  form. 
  De 
  som 
  tillhöra 
  

   yttre 
  epidermis, 
  hafva 
  den 
  yttre 
  kanten 
  starkt 
  kutikulariserad. 
  

   Behandlad 
  med 
  kalilut 
  visar 
  denna 
  tydliga 
  skiktningar. 
  Äfven 
  

   de 
  öfriga 
  cellväggarne 
  äro 
  starkt 
  förtjockade 
  samt 
  försedda 
  

   med 
  ljusbrytande 
  porer. 
  Dessa 
  äro 
  jembreda, 
  regelbundet 
  

   ordnade 
  sinsemellan 
  och 
  med 
  cellernas 
  tväraxel 
  parallela. 
  

   De 
  sträcka 
  sig 
  nästan 
  öfver 
  hela 
  cellens 
  bredd, 
  i 
  det 
  blott 
  

   en 
  smal 
  stundom 
  omärklig 
  kant 
  skiljer 
  dem 
  från 
  längdväg- 
  

   garne. 
  Hvad 
  som 
  särskildt 
  utmärker 
  yttre 
  epidermis 
  hos 
  

   dessa 
  fjäll, 
  är, 
  att 
  den 
  är 
  flerskiktig. 
  Under 
  den 
  nu 
  beskrifna 
  

   epidermis 
  ligga 
  1 
  — 
  2 
  rader 
  af 
  dylika 
  celler. 
  De 
  äro 
  af 
  

   samma 
  form 
  som 
  den 
  yttre 
  radens 
  celler. 
  Äfven 
  de 
  ega 
  

   förtjockade 
  membraner 
  och 
  trapplika 
  porer. 
  Men 
  hvad 
  som 
  

   är 
  mest 
  egendomligt 
  är, 
  att 
  äfven 
  yttre 
  membranen 
  hos 
  dessa 
  

   celler 
  är 
  mera 
  förtjockad 
  än 
  de 
  andra 
  cellväggarne, 
  ja, 
  att 
  

   förtjockningen 
  och 
  kutikulariseringen 
  alldeles 
  öfverensstämma 
  

   med 
  den 
  hos 
  den 
  yttre 
  radens 
  celler. 
  Detta 
  gäller 
  isynner- 
  

   het 
  det 
  andra 
  cellagret 
  utifrån 
  räknadt, 
  ty 
  hos 
  de 
  följande 
  

   inre 
  lagren 
  har 
  förtjockningen 
  vanligen 
  ej 
  hunnit 
  så 
  långt. 
  

   Vid 
  fjällets 
  bas 
  är 
  vanligtvis 
  blott 
  en 
  rad 
  epidermisceller, 
  

   som 
  stundom 
  äro 
  delade 
  af 
  en 
  nyss 
  bildad 
  längdvägg. 
  Epi- 
  

   dermis 
  membraner 
  brunfärgas 
  af 
  jodzinkklorid. 
  Innehållet 
  

   uti 
  de 
  olika 
  lagren 
  af 
  epidermis 
  utgöres 
  till 
  större 
  delen 
  af 
  

   ett 
  brunt 
  harts 
  samt 
  några 
  små 
  rester 
  af 
  protoplasma. 
  Be- 
  

   handlade 
  med 
  kalilut 
  befrias 
  cellerna 
  från 
  sitt 
  innehåll 
  och 
  

   yttersta 
  raden 
  af 
  epidermiscellerna 
  lossnar 
  ofta 
  från 
  de 
  öfriga 
  

   (fig. 
  7). 
  Inre 
  epidermiscellerna 
  äro 
  något 
  afvikande 
  från 
  de 
  

   yttre. 
  Vid 
  fjällets 
  nedre 
  del 
  äro 
  de 
  smalt 
  rektangulära, 
  föga 
  

   afvikande 
  från 
  underliggande 
  väfnader. 
  De 
  äro 
  här 
  tunn- 
  

   väggiga 
  och 
  förete 
  ej 
  några 
  trapplika 
  porer, 
  bildande 
  blott 
  

   en 
  rad. 
  Något 
  öfver 
  midten 
  och 
  mot 
  spetsen 
  blifva 
  mem- 
  

   branerna 
  tjockare 
  med 
  trapplika 
  porer 
  och 
  cellerna 
  bilda 
  två 
  

   rader. 
  Strax 
  ofvan 
  denna 
  punkt 
  och 
  nära 
  spetsen 
  företer 
  

   epidermis 
  oftast 
  en 
  ansvällning, 
  bildad 
  af 
  flere 
  lager 
  celler. 
  

   Den 
  begränsas 
  af 
  två 
  bågformiga 
  linier 
  inåt 
  och 
  utåt, 
  och 
  be- 
  

   står 
  af 
  4 
  — 
  5 
  cellager, 
  som 
  äro 
  hartsförande. 
  

  

  