﻿24 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  cellerna 
  tillväxa 
  ej 
  alltid, 
  och 
  skiljeväggen 
  förtjockas 
  ej. 
  

   Kring 
  fjällets 
  kanter 
  går 
  liksom 
  en 
  frans 
  af 
  små 
  kolleterer. 
  

  

  Under 
  yttre 
  epidermis 
  utgöres 
  grundväfnaden 
  af 
  2 
  — 
  3 
  rader 
  

   mycket 
  stora, 
  tunnväggiga 
  celler. 
  Till 
  formen 
  äro 
  de 
  rundadt 
  

   polyedriska 
  eller 
  qvadratiska, 
  här 
  och 
  der 
  med 
  stora 
  intercellular- 
  

   rum. 
  Membranerna 
  äro 
  jemna 
  och 
  färgas, 
  ehuru 
  svagt, 
  blåa 
  

   af 
  jodzinkklorid. 
  Innehållet 
  utgöres 
  till 
  största 
  delen 
  af 
  luft, 
  

   stundom 
  äfven 
  mindre 
  protoplasmatiska 
  lemningar. 
  I 
  allmän- 
  

   het 
  äro 
  de 
  uppsvälda, 
  som 
  i 
  synnerhet 
  är 
  fallet 
  med 
  en 
  och 
  

   annan, 
  som 
  är 
  större 
  än 
  de 
  öfriga 
  och 
  hvars 
  membraner 
  äro 
  

   bukigt 
  afrundade. 
  Ofta 
  äro 
  de 
  afdelade 
  af 
  en 
  tunn 
  skilje- 
  

   vägg, 
  som 
  än 
  går 
  vinkelrätt 
  mot 
  sidoväggarne, 
  än 
  snedt 
  från 
  

   ena 
  hörnet 
  till 
  det 
  andra 
  och 
  än 
  är 
  bågformigt 
  inåtböjd. 
  

   Hela 
  denna 
  väfnad 
  af 
  stora 
  luftförande 
  celler 
  tyckes, 
  trots 
  

   membranernas 
  tunnhet, 
  vara 
  en 
  skyddande 
  väfnad. 
  Genom 
  

   den 
  bildas 
  nemligen 
  ett 
  luftlager 
  uti 
  knoppfjället, 
  som, 
  då 
  

   flere 
  fjäll 
  ligga 
  tätt 
  packade 
  på 
  hvarandra, 
  kan 
  erhålla 
  stor 
  

   betydelse, 
  i 
  det 
  att 
  då 
  flere 
  värmeoledande 
  lager 
  uppstå. 
  

  

  Från 
  ungefär 
  midten 
  af 
  fjället 
  till 
  inre 
  epidermis 
  består 
  

   grundväfnaden 
  af 
  små, 
  tätt 
  packade, 
  kollenkymatiska 
  celler 
  

   (fig. 
  9). 
  Ofvergången 
  mellan 
  föregående 
  storcelliga 
  väfnad 
  

   och 
  denna 
  är 
  mycket 
  tvär 
  och 
  skarpt 
  markerad. 
  Kollenkym- 
  

   cellerna 
  fyllas 
  på 
  hösten 
  (i 
  oktober) 
  af 
  ett 
  brunt 
  harts, 
  hvari- 
  

   genom 
  dessa 
  celler 
  blifva 
  fast 
  med 
  hvarandra 
  sammankittade 
  

   och 
  bilda 
  en 
  skyddande 
  väfnad. 
  Deras 
  membraner 
  färgas 
  

   svagt 
  blåa 
  af 
  jodzinkklorid. 
  I 
  afseende 
  på 
  denna 
  väfnads 
  

   natur 
  torde 
  den 
  vara 
  att 
  betrakta 
  såsom 
  bildande 
  det 
  yttre 
  

   barklagret 
  uti 
  fjället. 
  Ovisst 
  är 
  det 
  deremot, 
  om 
  det 
  stor- 
  

   celliga 
  parenkymet 
  är 
  att 
  betrakta 
  såsom 
  det 
  yttre 
  eller 
  inre 
  

   barklagret. 
  Det 
  senare 
  torde 
  dock 
  vara 
  mest 
  antagligt. 
  I 
  

   så 
  fall 
  skulle 
  yttre 
  barklagret 
  saknas 
  på 
  fjällets 
  yttre 
  sida. 
  

   Vid 
  inre 
  gränsen 
  af 
  kollenkymväfnaden 
  förekommer 
  en 
  mängd 
  

   kristallsäckar, 
  som 
  innehålla 
  kristalldruser 
  af 
  oxalsyrad 
  kalk. 
  

   Häraf 
  bildas 
  på 
  vanligt 
  sätt 
  ett 
  luftrum, 
  som 
  efter 
  längden 
  

   klyfver 
  fjället 
  i 
  tvenne 
  delar. 
  

  

  Kärlknippena 
  äro 
  ofullständiga, 
  i 
  det 
  bast 
  nästan 
  totalt 
  sak- 
  

   nas. 
  De 
  utgöras 
  af 
  trakéer, 
  nämligen 
  spiralkärl 
  och 
  trakeider. 
  

   Trakésträngarne 
  äro 
  ganska 
  smala; 
  den 
  mellersta 
  är 
  gröfre 
  

   än 
  de 
  andra, 
  och 
  slutar 
  ett 
  stycke 
  under 
  spetsen. 
  Förloppet 
  

   företer 
  intet 
  egendomligt. 
  

  

  