﻿30 
  E. 
  ADLEUi, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  ej 
  eller 
  endast 
  svagt 
  förtjockad. 
  Dessutom 
  äro 
  de 
  båda 
  

   slagen 
  af 
  epidermis 
  hvarandra 
  helt 
  olika 
  till 
  cellernas 
  form 
  

   läge. 
  Yttre 
  epidermiscellerna 
  äro 
  genom 
  olika 
  tillväxt 
  sins 
  

   och 
  emellan 
  betydligt 
  olikformiga. 
  Somliga, 
  som 
  tillvuxit 
  mera 
  

   på 
  bredden, 
  äro 
  mera 
  utstående 
  än 
  andra. 
  Derigenom 
  bilda 
  

   cellernas 
  ytterväggar 
  ej 
  någon 
  jemnt 
  fortlöpande 
  kant, 
  såsom 
  

   hos 
  föregående 
  typ, 
  utan 
  förete 
  utskjutande 
  vinklar 
  med 
  

   vikar 
  emellan. 
  Vid 
  basen 
  af 
  fjället, 
  der 
  cellerna 
  mest 
  till- 
  

   vuxit 
  på 
  bredden, 
  finnas 
  ofta 
  tangentiela 
  skiljeväggar, 
  så 
  att 
  

   en 
  flerskiktig 
  epidermis 
  uppstår. 
  Antydningar 
  till 
  en 
  dylik 
  

   väfnad 
  påträffas 
  äfven 
  här 
  och 
  der 
  på 
  fjällets 
  öfre 
  del. 
  Cel- 
  

   lernas 
  yttre 
  väggar 
  äro 
  starkt 
  förtjockade 
  och 
  brunfärgade. 
  

   Dertill 
  kommer 
  en 
  kutikula, 
  som 
  vid 
  behandling 
  med 
  klör- 
  

   vätesyra 
  delvis 
  lossnar. 
  Stundom 
  äro 
  de 
  öfriga 
  väggarne 
  äf- 
  

   ven 
  förtjockade 
  isynnerhet 
  mot 
  spetsen. 
  

  

  Inre 
  epidermis 
  är, 
  såsom 
  nämdt, 
  endast 
  i 
  spetsen 
  för- 
  

   tjockad. 
  Dess 
  celler 
  äro 
  öfver 
  allt 
  likformiga, 
  små, 
  rekt- 
  

   angulära-qvadratiska. 
  Under 
  epidermiscellerna 
  finnes 
  van- 
  

   ligen 
  ej 
  något 
  hypodermatiskt 
  sklerenkym. 
  En 
  och 
  annan 
  

   dylik 
  cell 
  förekommer 
  stundom, 
  men 
  något 
  sammanhängande 
  

   lager 
  fins 
  ej. 
  

  

  Under 
  inre 
  epidermis 
  finnas 
  deremot 
  långsträckta, 
  tunn- 
  

   väggiga 
  celler, 
  som 
  färgas 
  blåa 
  af 
  jodzinkklorid. 
  Vid 
  basen 
  

   bildas 
  ett 
  tjockt 
  lager 
  af 
  dylika 
  celler. 
  De 
  äro 
  af 
  samma 
  

   form, 
  som 
  de 
  långa 
  sklerenkymcellerna 
  och 
  analoga 
  med 
  de- 
  

   samma. 
  Cellerna 
  äro 
  fylda 
  af 
  ett 
  brunt 
  harts. 
  Att 
  de 
  blott 
  

   förekomma 
  på 
  den 
  inre 
  sidan, 
  bidrager 
  att 
  öka 
  den 
  bifacia- 
  

   litet, 
  som 
  är 
  egendomlig 
  för 
  denna 
  typ. 
  Den 
  öfriga 
  grund- 
  

   väfnaden 
  öfverensstämmer 
  med 
  samma 
  väfnad 
  hos 
  föregå- 
  

   ende 
  typ. 
  

  

  De 
  båda 
  typernas 
  karakterer 
  äro 
  i 
  korthet 
  följande: 
  

  

  1) 
  Centrisha 
  typen: 
  

  

  a) 
  typiskt 
  likformig 
  epidermis 
  på 
  båda 
  sidor, 
  

   h) 
  hypodermatiskt 
  sklerenkym. 
  

  

  2) 
  Bifaciala 
  typen: 
  

  

  a) 
  olikformighet 
  mellan 
  yttre 
  och 
  inre 
  epidermis 
  och 
  mellan 
  

  

  de 
  särskilda 
  yttre 
  epidermiscellerna, 
  

  

  b) 
  frånvaro 
  af 
  långa, 
  hypodermatiska 
  sklerenkymceller. 
  

  

  Den 
  förra 
  typen 
  står 
  örtbladen 
  närmast 
  och 
  afviker 
  föga 
  

   från 
  deras 
  byggnad, 
  den 
  senare 
  öfverensstämmer 
  genom 
  sin 
  

   bifacialitet 
  mera 
  med 
  fjällens 
  byggnad 
  i 
  allmänhet. 
  Podo- 
  

  

  