﻿32 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  celler, 
  ehuru 
  betydligt 
  mindre. 
  Det 
  är 
  antagligt, 
  att 
  dessa 
  

   båda 
  cellrader 
  tillhöra 
  det 
  yttre 
  barklagret, 
  som 
  under 
  yttre 
  

   epidermis 
  stundom 
  modifieras 
  till 
  palissadparenkym. 
  Den 
  

   öfriga 
  delen 
  af 
  fjällets 
  grundmassa 
  är 
  sammansatt 
  af 
  tre 
  slags 
  

   väfnader: 
  sklerenkym, 
  parenkym 
  och 
  hartssäckar. 
  Skleren- 
  

   kymet, 
  som 
  hör 
  till 
  det 
  kqrta 
  slaget, 
  består 
  af 
  rundade 
  eller 
  

   rundadt 
  kantiga 
  celler. 
  Stundom 
  är 
  förtj 
  o 
  ökningen 
  så 
  betydlig, 
  

   att 
  cellens 
  lumen 
  försvunnit. 
  Då 
  flera 
  dvlika 
  celler 
  förekomma 
  

   tillsammans, 
  utgör 
  det 
  hela 
  en 
  massa 
  af 
  förtjockade, 
  sins 
  

   emellan 
  sammansmälta 
  cellväggar, 
  så 
  att 
  de 
  särskilda 
  cellerna 
  

   ej 
  kunna 
  urskiljas. 
  Hos 
  dessa 
  starkt 
  förtjockade 
  celler 
  finnas 
  

   ej 
  några 
  porer. 
  Andra 
  mest 
  kantiga 
  celler 
  äro 
  relativt 
  obe- 
  

   tydligt 
  förtjockade, 
  men 
  deremot 
  försedda 
  med 
  talrika 
  radie- 
  

   rande 
  porer. 
  De 
  kunna 
  betraktas 
  såsom 
  sklerotiskt 
  parenkym. 
  

   Alla 
  de 
  nu 
  omnämda 
  förtjockade 
  cellerna 
  färgas 
  gula 
  af 
  jod- 
  

   zinkklorid. 
  I 
  afseende 
  på 
  anordningen 
  och 
  antalet 
  af 
  dessa 
  

   celler 
  råder 
  en 
  ganska 
  stor 
  oregelbundenhet. 
  An 
  förekomma 
  

   de 
  talrikt 
  — 
  de 
  fylla 
  då 
  hela 
  grundväfnaden 
  mellan 
  de 
  båda 
  

   raderna 
  af 
  tunnväggiga 
  parenkymceller 
  — 
  utan 
  någon 
  egentlig 
  

   ordning, 
  än 
  förekomma 
  de 
  mera 
  sparsamt, 
  så- 
  att' 
  större 
  de- 
  

   len 
  af 
  grundväfnaden 
  utgöres 
  af 
  tunnväggigt 
  parenkym. 
  De 
  

   äro 
  då 
  regelbundet 
  förenade 
  i 
  hopar 
  eller 
  knippen 
  till 
  ett 
  

   bestämdt 
  antal 
  utefter 
  fjällets 
  hela 
  längd 
  (omkr. 
  8 
  — 
  9). 
  I 
  af- 
  

   seende 
  på 
  förtjockningen 
  är 
  att 
  märka, 
  att 
  denna 
  är 
  alltid 
  

   starkare, 
  då 
  de 
  förekomma 
  talrika 
  och 
  oordnade, 
  men 
  oftast 
  

   svagare 
  i 
  motsatt 
  fall. 
  

  

  Parenkymet 
  består 
  af 
  tunnväggiga, 
  qvadratiskt 
  kantiga, 
  

   tafvelformiga 
  celler 
  utan 
  eller 
  med 
  obetydliga 
  intercellular- 
  

   rum. 
  De 
  färgas 
  blåa 
  af 
  jordzinkklorid. 
  Den 
  tredje 
  väfnaden 
  

   var 
  hartssäckarne 
  (fig. 
  23). 
  De 
  äro 
  tunnväggiga 
  celler 
  med 
  

   ett 
  grofkornigt 
  brunt 
  innehåll, 
  som 
  färgas 
  gulaktigt 
  af 
  jod. 
  

  

  Till 
  formen 
  äro 
  de 
  af 
  två 
  slag: 
  korta 
  och 
  långa. 
  Båda 
  sla- 
  

   gen 
  ligga 
  uti 
  rader 
  eller 
  isolerade. 
  De 
  korta 
  äro 
  vanligen 
  

   rundadt 
  qvadratiska 
  med 
  de 
  mot 
  hvarandra 
  gränsande 
  sidorna 
  

   raka, 
  men 
  de 
  fria 
  rundadt 
  utböjda. 
  Ofta 
  äro 
  de 
  mera 
  breda 
  

   än 
  långa 
  till 
  och 
  med 
  transversalt 
  rektangulära. 
  De 
  långa 
  äro 
  

   cylindriska, 
  utdragna 
  stundom 
  två 
  och 
  två 
  förenade 
  med 
  hvar- 
  

   andras 
  långsidor. 
  Oftast 
  ligga 
  de 
  i 
  rader 
  med 
  ändarne 
  mot 
  

   hvarandra. 
  Hartssäckarne 
  förekomma 
  hufvudsakligen 
  uti 
  fjäl- 
  

   lets 
  nedre, 
  bredare 
  del, 
  der 
  de 
  hafva 
  sin 
  plats 
  antingen 
  uti 
  

   spiraltrakéernas 
  närhet 
  eller 
  i 
  kanten 
  nära 
  epidermis. 
  

  

  