﻿34 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  Cytisus 
  Laburnum 
  L. 
  (Fig. 
  25). 
  

  

  Knoppfjällen 
  hos 
  denna 
  buske 
  äro 
  ovalt 
  triangelformiga, 
  

   tegellagda, 
  på 
  yttre 
  sidan 
  vaxgula, 
  de 
  yttre 
  glatta, 
  de 
  inre 
  

   håriga. 
  De 
  inre 
  äro 
  mjuka 
  och 
  försedda 
  med 
  en 
  tretantad 
  

   spets, 
  hvars 
  mellersta 
  tand 
  regelmässigt 
  utväxer 
  till 
  blad. 
  

  

  Yttre 
  epidermis 
  består 
  af 
  i 
  tvär- 
  och 
  längdsnitt 
  qvadra- 
  

   tiska, 
  regelbundet 
  stälda 
  celler, 
  fylda 
  af 
  ett 
  brunt 
  harts. 
  Yttre 
  

   cellväggen, 
  som 
  är 
  försedd 
  med 
  en 
  kutikula, 
  är 
  uti 
  yngre 
  till- 
  

   stånd 
  något 
  tjockare 
  än 
  de 
  öfriga 
  cellväggarne 
  och 
  färgas 
  gul 
  

   af 
  jodzinkklorid. 
  Sedermera 
  erhåller 
  den 
  en 
  betydlig 
  tjock- 
  

   lek, 
  så 
  att 
  den 
  slutligen 
  jemte 
  kutikulan 
  upptager 
  större 
  delen 
  

   af 
  cellens 
  lumen. 
  Den 
  färgas 
  nu 
  mera 
  intensivt 
  gul 
  af 
  samma 
  

   reagens 
  och 
  röd 
  af 
  anilin. 
  Innehållet 
  uti 
  cellerna 
  är 
  i 
  början 
  

   stärkelse, 
  sedan 
  harts. 
  De 
  inre 
  fjällens 
  epidermis 
  innehåller 
  

   äfven, 
  ehuru 
  sparsamt, 
  klorofyll. 
  Hos 
  dessa 
  förekomma 
  äfven 
  

   hår, 
  hvilket 
  äfven 
  är 
  fallet 
  med 
  de 
  unga 
  fjällens 
  spetsar. 
  

   Dessa 
  hår 
  äro 
  enkla, 
  vanligen 
  trecelliga, 
  tjockväggiga 
  med 
  lång 
  

   utdragen 
  ändcell. 
  Af 
  jodzinkklorid 
  färgas 
  de 
  gulbruna. 
  Yttre 
  

   epidermiscellerna 
  visa 
  stundom 
  delningsförmåga, 
  hvarigenom 
  

   en 
  flerskiktig 
  epidermis 
  uppstår. 
  Inre 
  epidermiscellerna 
  äro 
  

   betydligt 
  mindre, 
  och 
  ytterväggens 
  förtjockning 
  svagare. 
  Klyf- 
  

   öppningar 
  finnas, 
  ehuru 
  sparsamt, 
  på 
  de 
  inre 
  fjällen. 
  

  

  Under 
  yttre 
  epidermis 
  ligger 
  en 
  rad 
  rundadt 
  qvadratiska 
  

   celler, 
  som 
  uti 
  yngre 
  tillstånd 
  äro 
  svagt 
  klorofyllförande. 
  

   Dessa 
  celler 
  äro 
  att 
  betrakta 
  som 
  analoga 
  med 
  palissadparen- 
  

   kymet, 
  ehuru 
  modifieringen 
  i 
  riktning 
  mot 
  denna 
  väfnad 
  är 
  

   ännu 
  mindre 
  än 
  hos 
  Hakea 
  och 
  Elceag7ius. 
  Innanför 
  den 
  inre 
  

   epidermis 
  ligga 
  2 
  — 
  3 
  rader 
  af 
  tätt 
  packade 
  celler, 
  som 
  äro 
  

   betydligt 
  mindre 
  än 
  den 
  öfriga 
  grundväfnaden, 
  men 
  så 
  små- 
  

   ningom 
  öfvergå 
  till 
  denna. 
  Denna 
  väfnad 
  är 
  tydligast 
  i 
  unga 
  

   knoppfjäll, 
  men 
  blir 
  sedermera 
  knappast 
  märkbar. 
  Dessa 
  båda 
  

   nu 
  omnämda 
  väfnader 
  tillhöra 
  stammens 
  yttre 
  barklager. 
  Den 
  

   öfriga 
  delen 
  af 
  parenkymväfnaden 
  består 
  af 
  stora 
  polygonala 
  

   celler 
  med 
  intercellularrum. 
  Detta 
  bevisar 
  tillräckligt, 
  att 
  

   densamma 
  tillhör 
  det 
  inre 
  barklagret, 
  I 
  öfrigt 
  företer 
  den 
  

   ett 
  olika 
  utseende 
  under 
  olika 
  i;tvecklingsskeden. 
  Dessa, 
  som 
  

   äro 
  tre 
  till 
  antalet, 
  inträfifa 
  mycket 
  tidigt 
  redan 
  uti 
  den 
  i 
  

   början 
  af 
  juni 
  bildade 
  knoppen. 
  Ett 
  tvärsnitt 
  af 
  ett 
  dylikt 
  

   knoppfjäll 
  visar, 
  att 
  det 
  inre 
  barklagret 
  i 
  början 
  består 
  af 
  

  

  