﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  6. 
  N:0 
  15. 
  37 
  

  

  im-e 
  lagrens 
  celler 
  hafva 
  en 
  mera 
  oregelbunden 
  form 
  och 
  

   läge. 
  I 
  längdsnitt 
  äro 
  sklerenkymcellerna 
  qvadratiska 
  eller 
  

   (i 
  längdriktningen) 
  rektangulära. 
  De 
  äro 
  försedda 
  med 
  talrika 
  

   porer 
  och 
  inre 
  sidan 
  är 
  vågigt 
  ojemn. 
  Cellerna 
  uti 
  de 
  inre 
  

   raderna 
  äro 
  ovalt 
  qvadratiska 
  utan 
  räta 
  väggar. 
  Alla 
  färgas 
  

   gula 
  af 
  jordzinkklorid. 
  Innehållet 
  är 
  luft 
  eller 
  brunt 
  harts. 
  

   Af 
  cellernas 
  form 
  uti 
  tvärsnitt 
  kommer 
  man 
  lätt 
  på 
  den 
  

   tanken, 
  att 
  de 
  utgöra 
  en 
  ombildning 
  af 
  palissadparenkymet. 
  

   Förtjockning 
  af 
  cellväggarne 
  hos 
  en 
  dylik 
  väfnad 
  är 
  ej 
  utan 
  

   exempel. 
  Så 
  är 
  förhållandet 
  hos 
  Proteaceernas 
  blad, 
  t. 
  ex. 
  

   Hakea. 
  I 
  bladen 
  af 
  Azalea 
  förekommer 
  intet 
  sklerenkym, 
  

   men 
  deremot 
  intages 
  dess 
  plats 
  af 
  1 
  — 
  3 
  cellrader 
  palissad- 
  

   parenkym. 
  I 
  de 
  fjäll, 
  som 
  hålla 
  på 
  att 
  utväxa 
  till 
  örtblad, 
  

   ser 
  man 
  tydligen 
  öfvergången 
  mellan 
  sklerenkymet 
  och 
  pa- 
  

   lissadparenkymet. 
  Bäst 
  synes 
  detta 
  på 
  ett 
  längdsnitt. 
  Man 
  

   mötes 
  här 
  af 
  en 
  es:endomlio; 
  företeelse 
  nämligen 
  skleren- 
  

   kymmembranernas 
  upplösning. 
  Cellens 
  lumen, 
  som 
  uti 
  det 
  

   ursprungliga 
  fjället 
  var 
  reduceradt 
  till 
  ett 
  minimum, 
  ofta 
  blott 
  

   i 
  form 
  af 
  en 
  smal 
  springa, 
  har 
  nu 
  erhållit 
  en 
  betydlig 
  stor- 
  

   lek 
  (fig. 
  13). 
  Behandlade 
  med 
  jodzinkklorid 
  blifva 
  ej 
  mem- 
  

   branerna 
  helt 
  och 
  hållet 
  gula, 
  utan 
  förete 
  ytterst 
  ett 
  skarpt 
  

   begränsadt, 
  blått 
  skikt. 
  Den 
  öfriga 
  delen 
  innanför 
  detta 
  

   färgas 
  gul. 
  Denna 
  del 
  är 
  synbarligen 
  stadd 
  i 
  upplösning. 
  

   På 
  vissa 
  ställen 
  i 
  cellen 
  är 
  den 
  ytterst 
  tunn, 
  på 
  andra 
  der- 
  

   emot 
  ganska 
  tjock. 
  Ofvan 
  dessa 
  till 
  hälften 
  upplösta 
  skleren- 
  

   kymceller 
  går 
  en 
  rad 
  hyalina, 
  tunnväggiga, 
  rektangulära 
  celler 
  

   (fig. 
  14). 
  De 
  äro 
  försedda 
  med 
  på 
  bredden 
  utdragna, 
  spring- 
  

   formiga 
  porer. 
  Innehållet 
  är 
  färglöst 
  med 
  ett 
  och 
  annat 
  

   knappast 
  m.ärkbart 
  klorofyllkorn. 
  Någon 
  märkbar 
  mängd 
  

   protaplasma 
  kan 
  ej 
  upptäckas. 
  Dessa 
  celler 
  äro 
  att 
  betrakta 
  

   såsom 
  modifikationer 
  af 
  de 
  uti 
  fjället 
  befintliga 
  sklerenkym- 
  

   cellerna, 
  hvilkas 
  membraner 
  resorberats. 
  De 
  kunna 
  ej 
  vara 
  

   bildade 
  nti 
  vegetationsspetsens 
  (på 
  det 
  utväxande 
  fjället) 
  

   urmeristem, 
  emedan 
  1) 
  de 
  äro 
  pratoplasmalösa 
  eller 
  åtmin- 
  

   stone 
  ytterst 
  pratoplasmafattiga, 
  2) 
  deras 
  porförsedda 
  mem- 
  

   braner 
  tyda 
  på 
  en 
  högre 
  ålder. 
  Denna 
  väfnad 
  öfvergår 
  se- 
  

   dan 
  uti 
  det 
  unga 
  bladets 
  uti 
  urmeristemet 
  bildade 
  palissad- 
  

   parenkym 
  (fig. 
  15). 
  

  

  Uti 
  dylika 
  till 
  örtblad 
  utvuxna 
  fjäll, 
  der 
  bladet 
  är 
  fullt 
  

   utveckladt, 
  och 
  fjället 
  ännu 
  visar 
  sig 
  endast 
  såsom 
  ett 
  på 
  

   bredden 
  utdraget 
  bladskaft, 
  är 
  fjällets 
  byggnad 
  ännu 
  mera 
  

  

  