﻿38 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDUAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI, 
  

  

  modifierad. 
  Ett 
  längdsnitt 
  af 
  ett 
  dylikt 
  bladskaft 
  visar 
  näm- 
  

   ligen, 
  att 
  sklerenkymcellerna 
  totalt 
  försvunnit. 
  Vid 
  basen 
  

   består 
  grundväfnaden 
  af 
  stora, 
  oregelbundna, 
  tunnväggiga, 
  

   hyalina 
  parenkymceller. 
  På 
  midten 
  och 
  vid 
  spetsen 
  upp- 
  

   tages 
  större 
  delen 
  af 
  skaftet 
  af 
  starkt 
  klorofyllförande 
  celler. 
  

   Mellan 
  denna 
  väfnad 
  och 
  epidermis 
  går 
  på 
  ömse 
  sidor 
  en 
  

   rad 
  af 
  de 
  ofvan 
  nämda 
  hyalina, 
  rektangulära 
  cellerna. 
  Afven 
  

   här 
  sammanhänga 
  de 
  med 
  palissadparenkymet. 
  Uti 
  ett 
  längd- 
  

   snitt 
  påträffades 
  2—3 
  i 
  upplösning 
  stadda 
  sklerenkymceller 
  

   uti 
  detta 
  lager 
  af 
  hyalina 
  celler. 
  Detta 
  är 
  sålunda 
  ytterligare 
  

   ett 
  bevis 
  för, 
  att 
  sklerenkymet 
  upplöses, 
  ty 
  i 
  motsatt 
  fall 
  skulle 
  

   det 
  vara 
  qvar 
  uti 
  bladskaft, 
  som 
  utvecklats 
  ur 
  fjäll. 
  Ett 
  dy- 
  

   likt 
  ombildande 
  af 
  sklerenkym.et 
  till 
  tunnväggigt 
  parenkym 
  

   förekommer 
  äfven 
  hos 
  ekens, 
  till 
  stipler 
  utväxande 
  fjälL 
  

   Hvarpå 
  detta 
  egendomliga 
  och, 
  såvidt 
  jag 
  vet, 
  förut 
  ej 
  iakt- 
  

   tagna 
  förhållande 
  beror, 
  är 
  svårt 
  att 
  säga. 
  Troligen 
  användes 
  

   den 
  cellulosa, 
  som 
  finnes 
  uti 
  de 
  förtjockade 
  cellväggarne 
  så- 
  

   som 
  reservnäringsämne, 
  till 
  bildande 
  af 
  nya 
  membraner. 
  Att 
  

   denna 
  cellulosa 
  dock 
  ej 
  förekommer 
  ensam 
  utan 
  i 
  förening 
  med 
  

   lignin 
  eller 
  andra 
  ämnen, 
  framgår 
  deraf, 
  att 
  cellväggarne 
  ej 
  

   färgas 
  blåa 
  utan 
  gula 
  af 
  jodzinkklorid. 
  En 
  såsom 
  reservämne 
  

   uppträdande 
  cellulosa 
  förekommer 
  uti 
  de 
  starkt 
  förtjockade 
  en- 
  

   dospermcellerna 
  hos 
  dadeln 
  m. 
  fl. 
  Dessas 
  membraner 
  upplösas 
  

   vid 
  groningen, 
  i 
  det 
  att 
  cellulosan 
  upptages 
  af 
  den 
  unga 
  växten. 
  

  

  Större 
  delen 
  af 
  grundväfnaden 
  utgöres 
  af 
  ett 
  likformigt 
  

   kollenkym 
  af 
  rektangulära 
  eller 
  qvadratiskt 
  rundade 
  celler,, 
  

   ofta 
  försedda 
  med 
  porer. 
  De 
  äro 
  i 
  början 
  svagt 
  klorofyll- 
  

   förande, 
  men 
  få 
  sedan 
  ett 
  brunaktigt 
  innehåll. 
  Uti 
  fjällets 
  

   midt 
  förekomma 
  kristalldruser, 
  dock 
  ej 
  till 
  något 
  större 
  antal. 
  

  

  Kärlknippena 
  fortlöpa 
  parallelt 
  från 
  basen 
  till 
  den 
  run- 
  

   dade 
  spetsen. 
  Det 
  mellersta 
  är 
  mägtigast 
  och 
  bildar 
  en 
  tydlig 
  

   medelnerv. 
  Till 
  sin 
  byggnad 
  äro 
  de 
  temligen 
  väl 
  utvecklade 
  

   och 
  utgöras 
  som 
  vanligt, 
  af 
  trakéer, 
  silrör(?) 
  och 
  kambiform. 
  

   Hvarken 
  bast- 
  eller 
  vedsklerenkym 
  finnes. 
  

  

  Quercus 
  Robiir 
  L. 
  

  

  Som 
  ekens 
  fjäll 
  blifvit 
  undersökta 
  af 
  prof. 
  Areschoug,. 
  

   skall 
  jag 
  ej 
  ingå 
  i 
  någon 
  detaljerad 
  beskrifning 
  af 
  dem, 
  utan 
  

   får 
  hänvisa 
  till 
  hans 
  af 
  handling 
  (sidd. 
  8 
  — 
  10). 
  

  

  