﻿BIHANG 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  HANDL. 
  BAND 
  6. 
  N:0 
  15. 
  43 
  

  

  sen 
  äro 
  de 
  i 
  följd 
  af 
  fjällets 
  förändrade 
  form 
  V-formigt 
  an- 
  

   ordnade. 
  Byggnaden 
  är 
  mycket 
  ofullkomlig, 
  enär 
  bastdelen 
  

   nästan 
  totalt 
  saknas, 
  åtminstone 
  nti 
  fjällets 
  öfre 
  del. 
  De 
  ut- 
  

   göras 
  af 
  1) 
  sklerenkym 
  och 
  2) 
  trakéer. 
  Vid 
  fjällets 
  bas 
  upp- 
  

   taga 
  trakeerna 
  större 
  delen 
  af 
  kärlknippet, 
  omgifna 
  af 
  skleren- 
  

   kym 
  i 
  form 
  af 
  en 
  mer 
  eller 
  mindre 
  sluten 
  strängskida. 
  Men 
  

   sedermera 
  högre 
  upp 
  reduceras 
  trakeerna 
  till 
  1 
  — 
  3, 
  som 
  ligga 
  

   inbäddade 
  uti 
  en 
  stark 
  sklerenkymsträng. 
  Kärlknippena 
  äro 
  

   nu 
  sålunda 
  att 
  betrakta 
  som 
  sklerenkymknippen 
  (fig. 
  5). 
  Skle- 
  

   renkymet 
  består 
  af 
  långa, 
  tillspetsade 
  celler 
  med 
  starkt 
  för- 
  

   tjockade 
  väggar, 
  som 
  äro 
  försedda 
  mod 
  sneda, 
  sprickformiga, 
  

   räta 
  eller 
  något 
  böjda 
  porer. 
  Vid 
  vissa 
  ställen 
  äro 
  förtjock- 
  

   ningarne 
  mindre 
  hos 
  en 
  och 
  annan 
  cell. 
  Trakeerna 
  bestå 
  af 
  

   smala 
  spiralkärl 
  och 
  spiraltrakeider. 
  Ofta 
  omgifvas 
  kärlknip- 
  

   pena 
  af 
  koncentriska 
  korklager 
  af 
  samma 
  beskaffenhet 
  som 
  de, 
  

   hvilka 
  förekomma 
  kring 
  slemkaviteterna 
  (fig. 
  5). 
  Stundom 
  

   sammanbindas 
  korkväfnaderna 
  kring 
  kärlknippena 
  och 
  slem- 
  

   kaviteterna 
  med 
  de 
  vertikalt 
  gående, 
  hypodermatiska 
  korklagren 
  

   medelst 
  mägtiga 
  horisontala 
  korkväfnader. 
  

  

  Vi 
  finna 
  af 
  det 
  föregående, 
  att 
  cellqvaliteten 
  hos 
  fjällen 
  

   af 
  Heritiera 
  blifvit 
  betydligt 
  reducerad 
  genom 
  följande 
  väf- 
  

   nader 
  : 
  

  

  !a) 
  hypodermatiska, 
  vertikala 
  lager, 
  

   b) 
  centrala, 
  koncentriska, 
  

   c) 
  centrala, 
  horisontala. 
  

  

  2) 
  Talrika 
  sklerenkymsträngar. 
  

  

  3) 
  Slemkaviteter. 
  ' 
  

  

  Esculus 
  glabra 
  WiLLD. 
  (Fig. 
  26—27). 
  

  

  Knoppfjällen 
  hos 
  detta 
  träd 
  äro 
  tätt 
  tegellagda, 
  de 
  yttre 
  

   korta, 
  triangelformiga, 
  de 
  inre 
  mera 
  utdragna, 
  spetsiga. 
  De 
  

   innersta 
  äro 
  särdeles 
  breda, 
  kapplikt 
  omslutande 
  knoppen. 
  De 
  

   flesta 
  äro 
  fasta, 
  glatta, 
  uti 
  spetsen 
  och 
  öfre 
  kanterna 
  hår- 
  

   bräddade, 
  bruna 
  med 
  undantag 
  af 
  basen, 
  der 
  alla 
  utom 
  de 
  yt- 
  

   tersta 
  äro 
  klorofyllförande. 
  De 
  innersta, 
  som 
  äro 
  till 
  större 
  

   delen 
  gröna 
  och 
  mjuka, 
  utveckla 
  stundom 
  blad 
  från 
  den 
  tan- 
  

   dade 
  spetsen. 
  Knoppfjällen 
  hos 
  denna 
  art 
  afsöndra 
  ej 
  något 
  

   harts, 
  såsom 
  fallet 
  är 
  med 
  JE. 
  Hippocastanum. 
  Den 
  inre 
  bygg- 
  

   naden 
  är 
  väsendtligen 
  olika 
  hos 
  olika 
  fjäll. 
  De 
  yttersta 
  äro 
  

   temligen 
  likformigt 
  förkorkade, 
  hos 
  de 
  mellersta 
  uppträder 
  kork 
  

  

  