﻿52 
  E. 
  ADLERZ, 
  BIDRAG 
  TILL 
  KNOPPFJÄLLENS 
  ANATOMI. 
  

  

  lägges 
  tangentielt 
  nära 
  yttre 
  eller 
  inre 
  väggen. 
  Men 
  stundom 
  

   tillväxa 
  dessa 
  celler 
  och 
  dela 
  sig 
  ånyo. 
  Det 
  är 
  visadt, 
  hvilken 
  

   betydlig 
  utveckling 
  epidermis 
  på 
  detta 
  sätt 
  kan 
  erhålla 
  hos 
  

   Cephalotaxus. 
  Hos 
  Crataegus 
  coccinea 
  uppstår 
  en 
  trelagrad 
  

   epidermis. 
  Cellerna 
  uti 
  de 
  inre 
  lagren 
  hafva 
  yttre 
  mem- 
  

   branerna 
  lika 
  förtjockade 
  som 
  yttre 
  lagrets 
  yttre 
  membran. 
  

   Afvcn 
  hos 
  Podocarpus 
  Totara 
  fins 
  en 
  tydligt 
  flerskiktad 
  epi- 
  

   dermis. 
  — 
  Cellinnehållet 
  uti 
  epidermis 
  består 
  endast 
  i 
  yngre 
  

   tillstånd 
  af 
  protoplasma, 
  stärkelse 
  och 
  klorofyll. 
  Sedermera 
  

   fyllas 
  epidermiscellerna 
  ofta 
  af 
  ett 
  brunt 
  harts, 
  som 
  stundom 
  

   sammanklibbar 
  väggarne, 
  så 
  att 
  hela 
  cellen 
  får 
  utseende 
  af 
  en 
  

   kutikula 
  (t. 
  ex. 
  Deutzia 
  och 
  Fagus). 
  Då 
  grundväfnadens 
  celler 
  

   äro 
  färglösa 
  såsom 
  uti 
  nämda 
  exempel, 
  orsakas 
  fjällets 
  bruna 
  

   färg 
  endast 
  af 
  detta 
  bruna 
  harts 
  uti 
  epidermiscellerna. 
  Då 
  

   kork 
  uppträder 
  under 
  epidermis, 
  alFaller 
  oftast 
  denna 
  senare. 
  

   Angående 
  klyföppningarna 
  har 
  blifvit 
  anfördt, 
  att 
  prof. 
  Are- 
  

   SCHOUG 
  nekar 
  deras 
  förekomst 
  hos 
  fjällen, 
  men 
  att 
  MiKOSCH 
  

   funnit 
  dylika 
  hos 
  några 
  arter. 
  Till 
  dessa 
  kunna 
  följande 
  

   läggas, 
  hos 
  hvilka 
  jag 
  iakttagit 
  klyföppningar: 
  Sorbus 
  scan- 
  

   dica, 
  Cytisus 
  Lioburnum, 
  Betula 
  verrucosa^ 
  Alnus 
  incana, 
  Ce- 
  

   phalotaxus 
  drupacea 
  och 
  Podocarpus 
  Totara 
  samt 
  Esculus 
  gla- 
  

   hra. 
  Deras 
  förekomst 
  är 
  sålunda 
  temligen 
  begränsad. 
  En- 
  

   dast 
  på 
  de 
  inre 
  fjällen 
  har 
  jag 
  lyckats 
  påträffa 
  dem. 
  — 
  

   De 
  talrika 
  trikombildningar, 
  som 
  bekläda 
  epidermis, 
  kunna 
  

   delas 
  uti 
  1) 
  sekretförande 
  och 
  2) 
  icke 
  sekretförande. 
  Båda 
  

   slagen 
  höra 
  till 
  de 
  knoppen 
  skyddande 
  medel 
  hvarraed 
  fjäl- 
  

   len 
  äro 
  utrustade. 
  Det 
  skydd, 
  de 
  förra 
  lemna, 
  består 
  der- 
  

   uti, 
  att 
  genom 
  riklig 
  sekretafsöndring 
  luftens 
  tillträde 
  till 
  

   knoppen 
  försvåras. 
  Härigenom 
  dels 
  skyddas 
  denna 
  för 
  kyla 
  

   och 
  dels 
  försvagas 
  transpirationen 
  från 
  de 
  unga 
  bladde- 
  

   larne, 
  hvarigenom 
  turgescensen 
  uti 
  dessa 
  och 
  stamspetsen 
  

   förhöjes 
  eller 
  åtminstone 
  bibehålles, 
  ett 
  vilkor 
  för 
  att 
  till- 
  

   växten 
  skall 
  raskt 
  framskrida 
  ^). 
  Icke 
  sekretförande 
  tri- 
  

   komer 
  tjena 
  till 
  skydd 
  mot 
  temperaturförändringar. 
  Detta 
  

   sker 
  derigenom, 
  att 
  de 
  luftförande 
  håren 
  bilda 
  flera 
  på 
  hvar- 
  

   andra 
  liggande 
  värmeoledande 
  lager. 
  Stundom 
  bidraga 
  starka 
  

   trikombildningar 
  att 
  skydda 
  klorofyllet, 
  t. 
  ex. 
  Flakea, 
  Fraxinus. 
  

   I 
  afseende 
  på 
  sättet, 
  hvarpå 
  de 
  under 
  1) 
  och 
  2) 
  nämda 
  tri- 
  

   kombildningarna 
  lemna 
  skydd 
  är 
  en 
  betydande 
  olikhet. 
  Hos 
  

   de 
  sekretförande 
  håren 
  eger 
  en 
  successivt 
  fortgående 
  afsön- 
  

   ') 
  Jemf. 
  Hanstein, 
  Bot. 
  Zeit. 
  anf. 
  uppsats. 
  

  

  