﻿BIIJANO 
  TILL 
  K. 
  SV. 
  VET.-AKAD. 
  IlANUL. 
  BAiNU 
  G. 
  N:0 
  20. 
  5 
  

  

  följande 
  förhållandeB. 
  Låt 
  a 
  och 
  a" 
  samt 
  z 
  och 
  z" 
  betyda 
  

   azimiiter 
  och 
  zenitafstånd 
  för 
  tvenne 
  stjärnor 
  samt 
  cf' 
  och 
  (p" 
  

   motsvarande 
  polhöjdsvärden; 
  antag 
  vidare 
  att 
  Jz 
  och 
  Jz" 
  

   äro 
  små 
  fel 
  i 
  zenitafstånden 
  samt 
  zJif 
  och 
  Jtp" 
  motsvarande 
  

   fel 
  hos 
  q) 
  och 
  cf" 
  . 
  Då 
  gälla 
  fö^ljande 
  formler. 
  

  

  Jcc' 
  = 
  -, 
  . 
  Jz 
  

  

  ' 
  cos 
  a 
  

  

  J(p"= 
  ^,.Jz" 
  

   ' 
  Gosa 
  

  

  af 
  hvilka 
  man 
  ser, 
  att 
  

  

  Jq)" 
  + 
  Zlcp' 
  == 
  o 
  

   om 
  

  

  a" 
  = 
  180° 
  + 
  a 
  1 
  

  

  samt 
  

  

  z/^"= 
  Jz' 
  2 
  

  

  Om 
  nu 
  

  

  z/s' 
  = 
  en 
  funktion 
  af 
  z' 
  o 
  

  

  ^ 
  \ 
  o 
  

  

  /iz" 
  = 
  samma 
  funktion 
  af 
  z"} 
  

   kan 
  vilkoret 
  2 
  ersättas 
  af 
  vilkoret 
  

  

  z' 
  == 
  z" 
  4 
  

  

  Under 
  förutsättning 
  af 
  vilkoren 
  13 
  4 
  blir 
  således 
  

  

  kvantiteten 
  .^ 
  fri 
  från 
  inflytandet 
  af 
  felen 
  Jz' 
  och 
  Jz". 
  

  

  Uppmätas 
  således 
  zenitafstånden 
  för 
  tvenne 
  stjärnor, 
  hvilka 
  äro 
  

   nära 
  lika 
  aflägsna 
  från 
  zenit 
  och 
  hvilkas 
  azimuter 
  skilja 
  sig 
  på 
  

   ungefär 
  180° 
  och 
  förbindas 
  de 
  ur 
  dessa 
  båda 
  mätningar 
  er- 
  

   hållna 
  polhöjdsvärdena 
  till 
  ett 
  resultat 
  samt 
  man 
  antager, 
  att 
  

   böjningen 
  är 
  en 
  funktion 
  af 
  zenitafståndet, 
  hvilkens 
  värde 
  

   åtminstone 
  under 
  tiden 
  för 
  de 
  båda 
  mätningarna 
  endast 
  vexlar 
  

   med 
  detta, 
  så 
  kommer 
  tydligen 
  böjningens 
  infl.ytande 
  på 
  me- 
  

   diet 
  att 
  vara 
  nära 
  lika 
  med 
  noll. 
  Det 
  samma 
  gäller 
  under 
  lika 
  

   förutsättningar 
  om 
  refraktionen, 
  samt 
  äfven 
  om 
  de 
  lagbundna 
  

   delningsfelen, 
  för 
  så 
  vidt 
  cirkelns 
  zenitpunkt 
  under 
  båda 
  mät- 
  

   ningarna 
  varit 
  den 
  samma. 
  I 
  öfverensstämmelse 
  härmed 
  an- 
  

   togs 
  som 
  regel, 
  att 
  med 
  en 
  iakttagelse 
  af 
  a 
  Ursse 
  min., 
  hvil- 
  

   kens 
  azimut 
  endast 
  föga 
  vexlar 
  kring 
  180°, 
  förbinda 
  en 
  omedel- 
  

   bart 
  följande 
  eller 
  föregående 
  och 
  för 
  samma 
  zenitpunkt 
  utförd 
  

   iakttagelse 
  af 
  en 
  söder 
  om 
  zenit 
  kulminerande 
  stjärna, 
  hvilkens 
  

   zenitafstånd 
  var 
  nära 
  lika 
  med 
  den 
  förras. 
  I 
  ett 
  polhöjdsresul- 
  

   tat, 
  som 
  på 
  detta 
  sätt 
  erhölles, 
  skulle 
  emellertid 
  de 
  tillfälliga 
  

   delnin"sfelen 
  kvarstå. 
  För 
  att 
  o;öra 
  sicf 
  fri 
  från 
  dessa 
  hade 
  

  

  