14 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFRAGA-ARTERNA. 



första möjliga tillfälle återupptaga det afbriitna assimilations- 

 arbetet. Häraf kommer det sig, att arten så tidigt på våren 

 hinner komma i blom. Tidigt på våren äro de flesta exem- 

 plarens blad mer eller mindre starkt rödt, stundom grant 

 mörkrödt färgade genom antokyan i epidermiscellernas cell- 

 saft. 



S. tridactylites är en bienn hapaxant och saknar all slags 

 vegetativ individbildning. Enligt Engler, C. Hartman m. fl. 

 skall arten vara annuell, enligt C. F. Nyman annuell eller 

 bienn. Enligt mina iakttagelser är den alltid bienn; den 

 skulle ej hinna komma i blomning så tidigt på våren, om 

 den vore annuell. Under en ovanligt lång och fuktig som- 

 mar har jag verkligen observerat några få individer, hvilka 

 blommade redan under groningsårets höst. 



De vegetativa delarne. Rotsystemet är ganska svagt och 

 utgöres af en hufvudrot med sidorötter samt talrika birötter 

 (bild 4). Dessa senare utgå alla frän hypokotylens bas nära 

 h varan dra och äro alla ungefär lika starka sinsemellan och 

 som hufvudroten, h varför denna ej är så tydligt urskiljbar. 



Skottet saknar underjordiska delar och kan indelas i två 

 partier: 1) hypokotylen, som linnes kvar mycket tydlig hos 

 den blommande plantan; 2) den bladiga delen, stjälken. 



Hypokotylen är 5— <S mm. lång, 0,5 — 0,9 mm. tjock. Dess 

 yttersta cellskikt aflösas såsom en hinna, när växten blir 

 äldre. Hypokotylen liknar till det yttre en rot och kan vid 

 hastigt påseende tyckas vara hufvudroten. Äfven dess inre 

 byggnad liknar rotens. Central cylindern, hvilken redan hos 

 groddplantan är stark, tillväxer kraftigt, särskildt i hadrom- 

 delen, och får cellerna starkt mekaniskt utbildade, under det 

 epidermis och den fåskiktiga, mycket storcelliga barken små- 

 ningom dö bort. Då hj-pokotylen hos denna art förblir ofvan 

 jordytan och skall bära växtens alla öfriga of vanjordiska 

 delar, är det naturligt, att den jämförelsevis långa hypoko- 

 tylens groflek och fasthet måste tilltaga i samma mån, som 

 plantan tilltager i storlek och tyngd. 



Vid blomningens början är växten låg, men den blir 

 under fruktsättningen betydligt högre. Sidoskotten utveck- 

 las basipetalt; ju längre ned på stjälken de sitta, desto min- 

 dre utvecklade äro de. De nedersta knopparne hinna i van- 

 liga fall ej utvecklas till florala axlar, utom ifall stjälkens 



