BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAXDL. BAND 28. AFD. III. N:0 2. 15 



öfre del blir skadad, hvarvid dessa reservknoppar i stället 

 utvecklas. Äfven utan denna orsak kunna de nedersta knop- 

 parna någon gång utväxa till långa grenar. 



Blomskaften äro korta, men tillväxa efter pollinationen 

 till långa, styfva fruktskaft, ilera gånger längre än fruk- 

 terna. Blomställningen blir ganska långsträckt med sido- 

 axlar af flera ordningar. Den ursprungligen terminala blom- 

 man sitter slutligen långt nere på stjälken, skenbart sido- 

 ställd. Särskildt på de nedre sidoaxlarne ryckes förbladet 

 ett kortare eller längre stycke upp pä axeln. Någon gång 

 kan äfven stödjebladet ryckas upp pä sin sidoaxel. 



På torra ställen blifva plantorna ofta mycket små och 

 alldeles enkla med endast hela blad. Afven hos stora exem- 

 plar kunna stundom flikiga blad alldeles saknas. I blad- 

 skifvan inkomma tre nerver, af hvilka en går rakt ut till 

 bladspetsen och bildar medelnerven, men denna är ej till sin 

 storlek skild från de båda sidonerverna. Parallellt med bla- 

 dets eller flikarnas kanter löper alltid en nervgren. I bla- 

 dets och flikarnas spets sammanstöta tre nerver, hvilka sluta 

 under ett epithem med vattenporapparat. 



Blomman. De små, glest ställda och föga skyltande 

 blommorna äro inrättade för autogami. I en nyss utslagen 

 blomma stå alla ståndarne uppräta, och en tydlig längd- 

 skillnad finnes mellan den yttre och den inre kransens stån- 

 dare. Afven stiften äro uppräta med de stora, mot blom- 

 mans midt vända märkena papillösa och således redan färdiga 

 att mottaga pollen. Snart börja den yttre kransens stån- 

 dare böja sig in mot märkena, på hvilka de nu uppsprin- 

 gande knapparne aflagra sitt pollen. Uppspringningen bör- 

 jar i knappens midt, som först kommer i beröring med mär- 

 ket. Sedan alla den yttre kransens ståndare lämnat sitt 

 pollen, böja de sig tillbaka ut mot kronbladen. Snart böja 

 sig de inre ståndarne in mot pistillerna och lämna sitt pol- 

 len på märkena, hvarefter de böja sig tillbaka ut. 



Efter pollinationen böja sig stiften utåt allt mera och 

 mera, så att de slutligen hos den mogna frukten komma att 

 stå i det närmaste horisontelt. Denna förändring i stiftens 

 riktning sker genom en tillväxt i fruktämnets öfre del, som 

 blir något uppsvälld och tränger ut stiften ät sidan. Under 

 fruktens tillväxt böja sig ståndarne, hvilkas strängar till- 



