BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 2. 17 



hafva 2 — 3 primordialblad framkommit. De äro elliptiska, 

 af smalnande till ett kort och bredt skaft, detta inberäknadt 

 .3—4 mm. långa. I kanten och på öfversidan äro bladen tätt 

 beklädda med korta glandelhår. Hufvudroten har nu talrika 

 långa sidorötter, och dessutom hafva ett par birötter fram- 

 kommit vid hypokotylens bas strax ofvanför hufvudroten. 

 Vid två månaders ålder har groddplantan omkring fem så- 

 dana birötter, sittande nästan i en krans med hufvudroten i 

 midten. Afven strax under hjärtbladen hafva två eller tre 

 birötter utvecklats (bild 7). Sedan utväxa ännu några flera 

 sådana, dels från hypokotylen och dels från basen af ett — 

 flera primordialblad. Slutligen blir birotsystemet starkare 

 än hufvudroten. De första primordialbladen äro hela, de se- 

 dan framkommande äro i spetsen 3 — 5-tandade. 



I fjälltrakterna, där denna art har sitt hufvudsakliga 

 hemvist, mogna fröna tidigt och kunna gro genast, sedan de 

 skakats ur kapslarna. Före vinterns inbrott hinna då ut- 

 vecklas ganska stora bladrosetter, som följande år blifva 

 ilorala. Efter blomningen dör hela plantan, och endast fröna 

 fortplanta växten. S. adscendens är således en bienn ha- 

 paxant, utan något slag af vegetativ förökning. 



De vegetativa delarne. Med afseende på den yttre lika 

 v^äl som på den inre organisationen öfverensstämmer ä'. adscen- 

 dens hufvudsakligen med S. fridacttjUtes, men flera ganska 

 beaktansvärda olikheter flnnas dock mellan dem. Dessa äro 

 följande. 



Rotsystemet är ej lika enkelt som hos S. tridactylites; 

 en starkare utbildning af birötter äger nämligen rum. På 

 en blommande planta är det svårt att tydligt skilja biröt- 

 terna från hufvudroten. Rotsystemet är nämligen ganska 

 sammanträngdt, och dessutom hafva birötterna nått åtmin- 

 stone samma storlek som hufvudroten. Vid blomningstiden 

 äro hjärtbladen och primordialbladen förmultnade, hvarför 

 man ej säkert kan urskilja, hvilka birötter utvecklats ofvan- 

 för och nedanför hjärtbladen. Härtill bidrager, att hypoko- 

 tylen genom de tätt utgående birötterna blifvit oregelbunden 

 och tjock. 



S. fridacfi/lifes har birötter endast vid hypokotylens bas, 

 under det S. adscendens har sådana äfven från hjärtbladens 

 och flera primordialblads bas (bild 7). S. tridactylites står 



2 



