BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 2. 23 



Öppnas, stå ståndarne något utåtriktade och tryckta intill 

 kronbladen. Stiften hafva sträckt sig något mera och äro 

 ungefär lika länga som ståndarne. Således äro nu både stån- 

 dare och pistiller färdiga, men aflägsnade från hvarandra. 

 Sedan ståndarne någon tid stått med öppnade knappar, böja 

 de sig in mot stiften, hvilka fortfarande stå uppräta; först 

 böja sig foder-, sedan kronståndarne. Knapparne stå nu i 

 en tät klunga, omgifvande märkena. När allt pollen är af- 

 lämnadt på dessa, böja sig ståndarne så småningom ut igen. 

 Pollenkornen äro gulröda. 



Hos blommor med den ofvan angifna utvecklingsgången 

 kan pistillernas längd variera, i det märkena antingen kunna 

 befinna sig i jämnhöjd med ståndarknapparne eller något 

 öfver eller under dessa. Ofta äro blommorna något oregel- 

 bundna med 4, 5 eller 6 kronblad; stundom är en eller annan 

 ståndare förkrympt, och ofta äro de båda pistillerna böjda 

 mot blommans ena sida. Ganska ofta träffar man blommor 

 med stiften korta och förkrympta, under det ståndarne äro 

 af vanlig längd. Hos dessa blommor böja sig ståndarne in 

 mot midten tidigare än hos de förut beskrifna blommorna. 

 Då pistillerna ej utväxa till frukt, äro dessa blommor att 

 betrakta såsom hanblommor. Några honblommor har jag där- 

 emot ej funnit. 



Efter pollin ationen tillväxer fruktämnet, h varigenom de 

 långa stiften höjas och riktas mera ut från hvarandra. Blom- 

 skaftet, som förut var mycket kort, tillväxer under frukt- 

 mognaden, hvarigenom kapseln höjes ett stycke öfver blad- 

 massan, hvilket är af vikt för fröspridningen. Den mogna 

 kapseln är ungefär äggrund och omgifven af de kvarsittande 

 foder- och kronbladen jämte ståudarsträngarne. Fröna äro 

 spolformiga, svarta, drygt 1 mm. långa, och hafva ett nästan 

 slätt skal. Fröna mogna tidigt och utbildas i ganska stor 

 mängd trots autogamien. 



Man har alla skäl att tycka, att blomman hos S. oppo- 

 sitifolia skulle pollineras med insekters hjälp. De lysande 

 blommorna, som sitta tätt samlade på tufvorna, tyckas ge- 

 nom sin granna färg vara ämnade just till att locka insek- 

 ter. De första stadierna af blommans utveckling tyda äfven 

 på entomofili. Blommorna äro nämligen proterogyna med 

 märkena starkt papillösa, redan långt innan ståndarknap- 

 parne öppnat sig. För öfrigt stå ståndarne uppräta, ännu 



