BIHAXG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 2. 25 



klufua. Hnfvudroten har tillväxt ytterligare och är nu rikt 

 förgrenad. Från hypokotylen har ännu en birot framkom- 

 mit. Några få birötter utvecklas således, men hufvudroten 

 kommer fortfarande att vara den för växten viktigaste. Ofta 

 är hufvudroten växtens enda rot. 



Fröna gro kort efter utsåendet, och groddplantorna hinna 

 i naturen under andra året säkerligen till det stadium, att 

 sidoskott börjat utvecklas. När därpå hufvudskottet under 

 tredje året blir floralt och dör, tillväxa sidoskotten ytter- 

 ligare, och åtminstone en del af dem blifva nästa år florala, 

 sedan de i sin tur på sig utbildat sidoskott. 



De vegetativa delarne. Hufvudroten lefver kvar under 

 individens hela lifstid och blir slutligen mycket grof, täm- 

 ligen rikt förgrenad. 



När arten växer på solöppna, torrare platser, t. ex. i 

 klippspringor, blifva skotten ganska korta, hvarigenom en 

 tät tufva bildas, alldeles saknande birötter. På skuggiga 

 ställen, t. ex. i lös mossa nedanför klippbranter i lägre re- 

 gioner, blifva skotten däremot långa, glesbladiga och ned- 

 liggande, hvarigenom lösa mattor bildas. Sådana exemplar 

 hafva en och annan fin birot med säkerligen hufvudsakligen 

 fästande funktion. De nyss nämnda, tätt tufviga individerna 

 kunna troligen ej hafva någon vegetativ individbildning, utan 

 äro hänvisade till endast sexuell, h vilken för öfrigt är myc- 

 ket riklig. En mycket svag vegetativ individbildning kan 

 däremot äga rum hos de långledade, birotförsedda individerna. 

 Genom bortdöende af äldre delar isoleras skotten, hvarvid 

 en birot får öfvertaga hufvudrotens roll. Då sådan vegetativ 

 individbildning tyckes förekomma endast på skuggiga, fuk- 

 tiga ställen, får man väl antaga, att detta står i samband 

 därmed, att fröbildningen på sådana lokaler ej så säkert 

 hinner fullbordas hvarje år. För öfrigt blomma exemplaren 

 mindre rikt på sådana platser. 



Ortbladen kvarsitta såsom vissnade under hela växtens 

 lif, till och med på de äldsta skotten. Endast årsskottet bär 

 friska örtblad. 



Redan under blomningen utvecklas ur rosettbladens veck 

 o — 4 sidoskott, hvilka upprepa moderskottet. Sidoskotten 

 öfvervintra med friska blad, hvilka skyddas mot kölden ge- 

 nom de kvarsittande, nu vissna bladen på moderskottet. 



