BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HAXDL. BAND 2.S. AFD. III. N:0 2. 29 



ujiptagandet för de frän hufvndroten långt afläg-sna.de skott- 

 spetsarne. Birötterna hafva äfven en mekanisk funktion, 

 nämligen att vid jorden fästa de långa skotten, hvilka annars 

 af vind och vatten skulle slitas hit och dit. 



I nära samband med de föregående och såsom en följd 

 af dessa komma birötterna att spela en tredje och viktigaste 

 roll, nämligen medverkande vid den vegetativa förökningen. 

 När efter flera eller färre års förlopp hufvndroten och 

 skottens äldsta delar dö och ruttna bort, kvarlefva fortfarande 

 skottens öfre delar, hvilka härigenom isoleras till själfstän- 

 diga individer. Den äldsta biroten vid basen af hvarje sådan 

 ny individ har fått nästan samma groflek som hufvndroten 

 och öfvertager nu dennas roll. När man därför i centrum 

 af en stor individ finner en grof rot, kan man ej vara säker 

 j)å, att den är en hufvudrot; i de flesta fall är den i stället 

 en gammal birot. Ofta sitta flera dylika ungefär lika kraf- 

 tiga birötter invid h varandra. På detta sätt fortgår sedan 

 den vegetativa individbildningen, hvarvid en ej obetydande 

 vandring kan inträda. Då arten älskar grusiga ställen vid 

 bäckar, kunna säkerligen, särskildt vid vårflödet, skottdelar 

 ryckas med och af bäcken föras till lägre trakter, där skotten 

 slå rot och utvecklas till nya individer. 



Skotten äro i början nästan uppräta, bågböjda, och lägga 

 sig såsom äldre ned j)ä marken med den yngre delen fort- 

 farande bågböjd och nästan upprat. Skotten äro trinda, såsom 

 unga örtartade och ljusröda, men blifva följande år bruna 

 och fasta. I skottets midt finnes en sträng, hvilken redan i 

 årsskottet är starkt mekaniskt utbildad, hvarigenom kon- 

 struktionen blir slitfast. Ur vecket af ett — flera af de 

 äldre årsskottsbladen eller föregående ars blad framkomma 

 sidoskott upprepande moderskottet. Kraftknopp saknas; flera 

 ungefär lika starka skott utvecklas utan bestämd ordning 

 eller plats. Afven frän äldre, skenbart torra skottdelar 

 kunna sidoskott framkomma, men då dessa äldre delar oftast 

 befinna sig mer eller mindre nedsänkta i jorden, blifva sido- 

 skotten i början något utlöpande, sträcktledade, spensliga 

 och småbladiga, hvarefter de i spetsen blifva kortledade och 

 få ett mera typiskt utseende. 



Genom den rika, oregelbundna förgreningen och det egen- 

 domliga växtsättet bildar S. auoides vackra lösa mattor. De 

 äldre, af kvarsittande, glest ställda vissna blad beklädda 



