30 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFR AGA- ARTERNA. 



skotten döljas af de unga, uppräta, tätbladiga årsskotten. 

 Skotten äro något dorsiventralt utbildade på så sätt, att alla 

 bladen på de nedliggande skotten stå uppåtriktade. 



Ofvan hafva bladen en vacker rent grön färg; undertill 

 äro de blekgröna. I bladets kant finnas liksom hos S. oppo- 

 sitifoJia glest ställda, frauiåtriktade, korta och styfva hår- 

 bildningar, hvilka sitta tätast mot bladbasen. De äro genom- 

 skinliga, mot basen utbredda och borde kanske rättare kal- 

 las sågtänder, men genom sin glesa ställning och sin smal- 

 het synas de för blotta ögat såsom hår. De likna de hår- 

 bildningar, som finnas mot basen af bladen hos S. Cotyledon 

 och S. Aisoon. Att håren hos dessa arter ej äro annat än 

 smala sågtänder, visas däraf, att de utan gräns gå öfver i 

 de breda sågtänderna. Själfva bladspetsen är likaså genom- 

 skinlig. Strax innanför spetsen finnes på öfversidan en af 

 ett tunnt kalköfverdrag täckt grop, i hvars botten finnes 

 en vattenporapparat med flera joorer. 



Nervaturen är ganska enkel. I bladet inkommer en nerv, 

 som går fram till spetsen och pä hvardera sidan utsänder 

 tre sicksackställda grenar, hvilka löpa framåt nära blad- 

 kanten och förena sig med den framför gående sidonerven. 

 Mellan dessa sidonerver gå i större blad dessutom binerver. 

 De två främsta sidonerverna sammanstöta med medelnerven 

 strax innanför bladspetsen, hvarest finnes ett epithem 

 under vattenporerna. Bladen öfvervintra, men tyckas nästa 

 år dö ganska snart, så att endast årsskotten bära friska blad. 



I de öfversta (ända till sex) bladens veck utvecklas 

 fiorala sidoaxlar. Isynnerhet pä de nedre, längre sidoaxlarne 

 uppryckes ofta det nedre förbladet ett godt stycke. Ofta 

 bär det öfre förbladet i sitt veck en sidoaxel af andra ord- 

 ningen. Sidoaxlar af högre ordning har jag ej sett. På 

 grofva exemplar kunna förbladen blifva mycket stora, lika 

 vanliga örtblad. Blomställningen är således: blommor eller 

 sicksack-knippen i kläs- eller kvastlik ställning med basipetal 

 utveckling. 



Blomman. (Tafl. II bild 2 och o). Denna är proteran- 

 driskt dichogam och ganska sen. I en ung knopp äro pistillerna 

 tjockt koniska, utan några tydligt afsatta stift. Ståndar- 

 knapparne nå något öfver stiften samt ungefär lika högt som 

 kronbladen. En ung knopp har tvär bas, men hos en äldre 



