BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND. 2S. AFD. III. N:0 2. 31 



knopp har basen genom fruktämnets tillväxt blifvit bredt 

 skålformig. Fruktämnets öfre del börjar blifva något upp- 

 blåst ocli de båda stiften hafva blifvit tydligt afsatta, men 

 äro ännu korta, uppräta och tryckta mot hvarandra utan 

 tydliga märken. Blomknopparne äro vanligen svagt zygo- 

 morfa, hvilket tydligast synes på knoppar, som just skola 

 öppna sig. Zygomorlien visar sig så, att foderblad, kronblad 

 och ståndare på knoppens ena sida äro längre samt börja 

 böja sig utåt förr än de öfriga. När blomman blifvit äldre, 

 är zygomorlien svår att märka. 



När blomknoppen hunnit till det stadium, att den håller 

 på att öppna sig, nå kronbladen öfver foderbladen och stån- 

 darne, h vilka senare stå uppräta, tryckta mot hyllebladen. 

 Stiften stå fortfarande tätt intill hvarandra med outvecklade 

 märken. Fruktämnets öfre del har svällt upp ännu mera, 

 hvarigeuom kring stiften bildats en nästan cirkelrund, plat- 

 tad skifva, utanför h vilken ståndarne sitta fastade. 



Fruktämnet är hos en nyss utslagen blomma skålformigt, 

 grundt. Hos hufvudarten äro kronbladen rent gula med 

 ganska små och glest ställda brandgula fläckar. Hos varie- 

 teten auranfia äro fläckarne större, hvarjämte kronbladets 

 (»friga delar fått en brandgul anstrykning. Varieteten j5t(r- 

 Xnirea har kronbladets fläckar och mellanliggande partier 

 purpurfärgade, de förra mörkare. Exemplar med mer eller 

 mindre brandgula blommor äro nästan vanligare än hufvud- 

 arten med ljusa blommor. 



När blomknoppen öppnar sig, stå ståndarne uppräta, 

 tryckta intill kronbladen. När sedan hyllebladen böja sig 

 utåt. följa ståndarne med och ligga fortfarande tryckta in- 

 till kronbladen. Men redan innan hyllebladen hunnit intaga 

 det ungefär horisontela läge, som de sedan skola innehafva, 

 börja ståndarne böja sig inåt mot blommans midt. Deras 

 rödgula knappar komma nu att stå rätt öfver de ännu mycket 

 korta stiften. Efter att hafva aflämnat sitt pollen, böja sig 

 ståndarne åter ut mot hyllebladen. Då blommorna äro platta, 

 utbredda, tyckas de vara utbildade för pollination genom 

 flugor, men äfven större insekter besöka dem. Den breda 

 honingsdisken är fingropig, mörkröd, hos de mörkare varie- 

 teterna nästan svart. Den deltager sålunda jämte stån- 

 darne i skyltningen. Honungen afsöndras rikligt i små 

 droppar. 



