BIIIANG TILL K. SV. YET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N-.t,''^. 38 



plantor. Att döma af växtsättet ocli den ganska rikliga 

 vegetativa individbildningen, jämförd med några andra arters, 

 anser jag troligt, att hufvudroten kvarlefver på sin köjd till 

 den unga plantans första blomning, men säkerligen har huf- 

 vudroten innan dess upphört att hafva någon större bety- 

 delse för växten. Sannolikt försiggår groddplantans utveck- 

 ling pa liknande sätt som hos S. sfeUans, h vilken art S. Hir- 

 culus i afseende på växtsätt, skottbyggnad och vegetativ för- 

 ökning kanske mest liknar. 



Skottsystemet består af ett långt, 1 — 2 mm. tjockt, brun- 

 aktigt rhizom, tämligen lätt beklädt med långa och smala, 

 lirunaktiga, i kanten cilierade bladfötter eller hela, med en 

 smal skifva försedda, bortvissnade blad. Rhizomet utlöper i 

 den uppräta llorala axeln. Mot öfvergången till denna äro 

 rhizomets tätt ställda, vissnade blad större och försedda 

 med en tydligare, 1 — 1,5 cm. lång, 0,3 — 0,4 cm. bred, lan- 

 cettlik — äggrundt lancettlik, trubbad skifva, som afsmalnar 

 till det lika långa eller något längre, platta skaftet, hvilket 

 åter utbreder sig till en fot. 



Rhizomet kan vara ända till 15 cm. långt eller ännu 

 längre, antingen enkelt eller förgrenadt, snedt uppåtstigande 

 eller mera vågrätt, utlöpar-artadt. Genom ett småningom 

 skeende bortdöende af äldre delar isoleras sidoskott till nya 

 individer, hvarigenom en förfikning och svag vandring äger 

 rum. I rhizomets bildande ingå vanligen 2 — o och ibland 

 ännu flera årsdelar, hvilka hafva en varierande längd, van- 

 ligen 5 — 7 eller ända till 10 cm. Hvarje årsdel bär de flesta 

 och starkast utvecklade bladen mot sin spets. Det samma 

 är förhållandet med årsdelens rötter, hvilka hufvudsakligen 

 utgå vid de större bladens nodi. 



Såsom nämndt finnes vid öfvergången mellan rhizomet 

 och den florala axeln en grupp nästan till rosett samlade, 

 ganska stora blad. Den florala axelns blad äro mera glest 

 ställda. Rosettbladen äro vid blomningstiden till stor del 

 eller alldeles bortvissnade, under det ännu stjälkbladen äro 

 friska. Uti vecket af 1 — 2 — 3 af de vissnade bladen utvecklas 

 sidoskott, hvilka redan vid moderskottets blomning nått en 

 längd af 1 — 4 om. Något tydligt kraftskott, som skall fort- 

 sätta skottkedjan, finnes ej, ehuru skottbildningen sker basi- 

 petalt såsom vanligt, hvarför det öfversta skottet i utveck- 

 ling hunnit längst, dock icke i så hög grad, att det kan be- 



3 



