36 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFRAGA-ARTERNA. 



är mera trattlik, djup, med foderbladen smalt äggrunda och 

 tidigare nedätböjda. Kronbladen äro smalt omvändt ägg- 

 runda och mera spetsade. Hos båda typerna äro kronbladen 

 mångnerviga, 10 — 15 mm. långa, 2 — 3 gånger längre än foder- 

 bladen, guldgula, mot basen försedda med brandgula punkter, 

 »honingstecken». Utmed kronbladets kanter finnas dessutom 

 mot basen två aflånga ansvällningar c:a 4 mm. långa och 

 1,0 mm. breda, samt med fri spets. Dessa ansvällningars 

 uppgift är att vara honingsafsöndrande. då nämligen honings- 

 disk kring pistillerna saknas. Under hela blomnings- och frukt- 

 stadiet är blombottnen fortfarande kort, omvändt konisk. 



Ståndarne hafva nu långa strängar och utföra såsom 

 vanligt sina rörelser, först foder- och sedan kronståndarne, 

 mot blommans midt och ställa knapparne öfver det fort- 

 farande kägelformade gyneciet med de korta, hopböjda stiften, 

 hvilka nu fått tydligare märken. Efter fullbordade rörelser 

 böja sig ståndarne åter ut och förlora sina knappar. Nu 

 skilja sig stiften från h varandra och stå snedt uppätriktade. 

 De äro nu korta, tjocka, bärande de stora papillösa märkena. 

 Gyneciet är under blomningens senare stadium klufvet till 

 endast ^/y af sin höjd. Fruktämnets form förändras föga 

 under blomningen och efter denna; det blir blott större med 

 rynkad yta. Någon mogen frukt har jag ej sett, men antag- 

 ligen liknar dess form fruktämnets. Då kapseln når lika 

 högt som ståndarsträngarne, hafva dessa ingen betydelse för 

 reglerandet af fröspridningen. Mogna frön har jag ej häller 

 sett, och sådana utbildas troligen i regel ej. 



Huruvida mot de ofvan nämnda båda blomtyperna svara 

 några olikheter med afseende på vegetativ typ, groflek, stjälk- 

 höjd, hårighet, bladform, pollination, fröutbildning eller dylikt, 

 har jag ej kunnat med säkerhet konstatera. 



S. stellaris L.i) 



Tafl. II, bild 4—11. 



Utvecklingen från frö. [Både odlade och vilda grodd- 

 plantor hafva undersökts.] Två veckor efter frönas utsående 

 framkommer lillroten, som strax får talrika, men relativt 



1) Jfr åxell; Ekstam (II); Engler (I); Lindman; Muller (I); Warming. 



