BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 2S. AFD. III. N:0 2. 37 



korta rothär (bild 4). Hvarken för groddplantans fästande 

 vid jorden eller för vattennpptagandet behöfves någon kraf- 

 tigare rothårsbildning, emedan arten växer på fuktiga ställen. 

 De på fröskalet talrikt förekommande stora papillerna kunna 

 säkerligen före fröskalets afFallande i någon mån bidraga 

 till groddplantans förankring. Hjärtbladen äro äggrunda, 

 i början alldeles oskaftade, men blifva sedan kort skaftade. 

 När de första primordialbladen framkommit, börjar hufvud- 

 rotens förgrening, som dock aldrig blir särdeles riklig (bild 6). 

 De flesta grenarne äro koncentrerade mot rotens nedre del. 

 Ungefär samtidigt med de första sidorötterna framkommer 

 från hypokotylens bas en birot. Primordialbladen äro ägg- 

 runda, spetsiga, afsmalnande till ett bredt skaft. När en 

 liten bladrosett bildats, hafva flera birötter framkommit, dels 

 från hypokotylen och dels från epikotylen. Efter någon 

 tid framkomma mot spetsen tandade blad, liknande äldre 

 exemplars. 



Hufvudroten kan kvarlefva länge, åtminstone två år. 

 Bland på Dovre insamlade blommande exemplar har jag funnit 

 ett litet, som jämte talrika birötter hade hufvudroten kvar. 

 Antagligen hade detta exemplar föregående sommar utväxt 

 ur fröet. Eftersom talrika kraftiga birötter funnos, spelade 

 hufvudroten säkerligen vid blomningstiden ingen viktig roll 

 för växten. Möjligen tjänstgjorde den såsom fasthållande 

 organ, då den var längre och rikare förgrenad än de tjocka, 

 hufvudsakligen näringsupptagande birötterna. 



Fröna mogna i naturen sent, först i augusti eller sep- 

 tember, och kunna ej gro förr än nästa vår. Vid odling 

 kan icke ens frj^sning förkorta frönas hvilperiod, utan blifva 

 fröna grobara först nästa vår. 



De vegetativa delarne (bild 8 och 9). Växtens under- 

 jordiska del utgöres af ett rliizom bärande birötter och ört- 

 blad. 



Rotsystemet är ganska rikt. Nedanför bladfötternas 

 sidokanter utbryta birötterna, ofta flera i rad nedanför hvar- 

 andra. Birötterna äro långa, trådlika och i synnerhet på 

 rhizomets yngre delar alldeles enkla. Äldre rötter blifva 

 förgrenade, men någon synnerligen stark grenighet uppstår 

 aldrig. De yngre rötterna äro tätt beklädda med rothår, 

 till färgen ljusa, och visa sig genom sin saftighet vara 



