42 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFRAGA- ARTERNA. 



Inom kort börja foderståndarne böja sig in mot blommans 

 centrum och lägga sig härvid alldeles öfver de med outveck- 

 lade märken ännu försedda kägelformade pistillerna. När 

 alla ståndarne utfört denna rörelse och aflämnat sitt pollen 

 åt besökande insekter, lägga sig ståndarne tätt intill kron- 

 bladen och förlora snart sina knappar. Först nu börja pistil- 

 lerna att märkbart förändra form. Deras (ifre del sträcker 

 på sig och får härigenom en smalare, mera stiftlik form, 

 h varjämte spetsen tydligt utbildas såsom märke med små 

 papiller. De bada stiften böja sig något ut frän hvarandra. 



Efter pollinationen böjas stiften ännu mera ut från hvar- 

 andra. Ståndarne sta under fruktmognaden uppräta, tätt 

 tryckta intill frukten. Da denna når högt öfver strängarne, 

 kunna dessa hos S. stellaris ej hafva betydelse för reglerandet 

 af fröspridningen. Frukten är äggformig och öppnar sig på 

 vanligt sätt med ett par sprickor upptill. Ofta är frukt- 

 bladens sammanväxning med kanterna så svag, att sprickorna 

 uppstå redan hos den unga frukten. Fröna äro smalt ägg- 

 formiga, bruna, 0,() mm. långa, på ytan försedda med talrika 

 papiller i längsrader. 



S. stellaris L. var. comosa Ketz.i) 



Tafl. II, bild 12-17. 



Denna synnerligen intressanta form öfverensstämmer 

 m.ed hufvudarten i fråga om de vegetativa delarna. Rhizomet 

 är kortledadt, utlöpande i en »floralv axel. Ur bladrosettens 

 1—2 öfversta blad veck utvecklas sidoskott, hvilket eller h vilka 

 nästa år förnya växten. Långledade rhizom har jag ej sett 

 hos denna form. Däremot utvecklas ofta fina utlöpare från 

 rhizomets föregående årsdelar. Utlöpare tyckas förekomma 

 allmännare hos varieteten än hos hufvudarten. 



Det för denna form utmärkande är, att blommorna fel- 

 slagit och i deras ställe utvecklats små bladrosetter, bestående 

 af några få små, omvändt äggrunda blad. På små exemplar 

 sitta rosetterna sammanträngda i ; florala» axelns topp (bild 14). 

 Större exemplar bafva dessutom sådana rosettgrupper i spet- 

 sen af 1 — flera längre eller kortare sidoaxlar (bild 12 och 13). 



^) Jfr Ekstam (III), (IV) och (V); Exgler (I); Muller (I); Warming. 



