BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. PL\NDL. BAND 28. AFD. III. N:0 2. Öl 



lig- kutiknla. Väggen är i det närmaste lika tjock som cell- 

 rummets höjd. I bladkanten finnas tätt sittande, hvass-spet- 

 sade, framätriktade sågtänder (tafl. 11, bild 21), som mot 

 spetsen äro broskartade och hälft genomskinliga, bestående 

 af en tjockväggig hyalin väfnad af långsträckta celler. 

 Hvarje sådan tand har på sin öfre yta en djup grop, i hvars 

 botten ligga ett par stora vattenporer, omgifna af en små- 

 cellig och tunnväggig epiderrais. (Tafl. 111, bild 4.) Under 

 vattenporerna finnas en håla och en stor epithemväfnad, hvar- 

 under slutar en trakeidkvast. Gropen täckes af en liten 

 kalkkrusta, som når litet utanför gropens kanter och i midten 

 har en buckla, som sänker sig ned i gropen. På dennas väg- 

 gar finnas små tjockväggiga, papillformade utbuktningar från 

 epidermiscellerna; papillerna tjäna till att fasthälla kalk- 

 krustan. Dennas betydelse för växten känner man ej säkert. 

 Mot bladets bas blifva sågtänderna allt smalare och smalare, 

 slutligen öfvergående i härlika, genomskinliga bildningar, 

 hvarför blarlet nedtill är cilieradt. Bladen öfvervintra och 

 kunna lefva minst ett par år. 



Ur vecket af alla stjälkblad, med undantag af de allra 

 nedersta, utvecklas florala sidoaxlar, hvilka i storlek aftaga 

 uppåt, hvarigenom blomställningen får en regelbunden och 

 vacker pyramidform. Det nedersta förbladet på de öfversta 

 sidoaxlarne af första ordningen är mycket litet, fjäll-likt. 

 På de nedre sidoaxlarne har reduktionen gått ännu längre, 

 så att det nedersta förbladet är för blotta ögat knappt märk- 

 bart. På de nedersta axlarne är det alldeles försvunnet. 

 Detta står i samband därmed, att förgreningen hos S. Cotij- 

 ledon afviker från den hos Saxifraga-arterna vanliga. Hos 

 denna art finnes nämligen endast undantagsvis på stora 

 exemplar nägon sidoaxel af högre ordning än den tredje, trots 

 det att artens blomställning är ojämförligt mycket rikare 

 förgrenad än de andra arternas. Blomställningens yfvighet 

 uppnäs därigenom, att de nedre sidoaxlarne af första ord- 

 ningen bära talrika af andra ordningen, under det dessa åter 

 hafva den vanliga sicksack-knippeförgreningen; dock finnes 

 sällan någon sidoaxel af högre ordning än den tredje. Blom- 

 mornas ställning i sicksackknippe är således mindre utpräg- 

 lad hos ^S*. Cotyledon än hos de andra arterna. S, CoUjledon 

 har således (utom på axelns öfversta del) sicksackknippen i 

 klaselik ställning och dessa återigen i likadan ställning, båda 



