54 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFR AGA-AETERNA. 



de säkerligen afvika åtskilligt från vildt växande, ej gjort 

 någon grundligare undersökning af dem. För öfrigt tillhör 

 arten ej den svenska floran, men har jag dock undersökt den 

 något för jämförelse med S. Cofyledon samt för att följa 

 groddplantsutvecklingen. Då jag ej erhållit groddplantor af 

 >S'. Cotyledon, är det af intresse att undersöka sådana af den 

 närstående arten S. Aizoon. De grobara fröna erhöllos från 

 Upsala botaniska trädgård. 



Utvecklingen från frö. Kort efter det lillroten fram- 

 trädt ur fröskalet, får den ganska korta och ej särdeles tal- 

 rika rothår. (Tafl. II, bild. 22.) Hjärtbladen äro tjocka, ägg- 

 runda med något tvär spets. Primordialbladen äro äggrunda, 

 afsmalnande mot ett mycket kort, bredt skaft. De första 

 hafva helbräddad skifva, men hos de senare framkommande 

 är denna svagt naggad. Redan de första primordialbladen 

 hafva i kanten ett par antydningar till vattenporapparater. 

 Snart framkomma mera tunglika blad med korta sågtänder 

 mot spetsen. Dessa blad likna mera den fullt utbildade väx- 

 tens och hafva liksom dennas en vattenporapparat på hvarje 

 sågtand. Hufvudroten har blifvit rikt förgrenad. (Tafl. III, 

 bild. 5.) Först när flera primordialblad framkommit, ut- 

 växer den första biroten, antingen vid basen af hjärtbladen 

 eller från epikotylen. Denna har nu sträckt sig, så att de 

 första primordialbladen aflägsnats ett par mm. från de döda 

 hjärtbladen. 



När groddplantan är några månader gammal och bildat 

 en liten bladrosett, utväxa ur de nedre primordialbladens 

 veck utlöpande, fina sidoskott, bärande små blad. Skotten 

 växa så långt, att de nå utanför moderplantans blad, hvar- 

 efter de i spetsen bilda en liten bladrosett. Längre har jag 

 ej följt groddplantans utveckling. Då fröna mogna sent, gro 

 de ej förr än nästa vår. Möjligen hinna under det året sido- 

 skott börja utväxa. Moderrosetten går troligen tidigast un- 

 der tredje året i blom, och efter dess bortdöende isoleras 

 sidoskotten. 



De vegetativa delarne. Med afseende på dessa visar 

 S. Aizoon stor öfverensstämmelse med S. Cotyledon. Rot- 

 systemet, rhizomet och bladställningen visa inga betydande 

 afvikelser. 



