56 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFRAGA-ARTERNA. 



satt med glesa, mycket korta glandelhår. Bladet har skaf- 

 tets nedre del slidlikt utbredd. Det andra primordialbladet 

 synes äfven, och ett litet birotsanlag visar sig vid basen af 

 det ena hjärtbladet. Hiifvudroten är nn mycket lång och 

 har flera sidorötter. 



Nära en månad härefter hafva 4 — 5 primordialblad ut- 

 vecklats. De två första hafva liel, äggrund skifva, under det 

 de följande äro försedda med bredare, treflikad skifva (bild 9). 

 Vid hjärtbladens och primordialbladens bas hafva nu tre kraf- 

 tiga birötter utvecklats, en mycket lång. Birötterna från 

 hypokotylens bas äro äfven långa, men ej så tjocka som de 

 från nodi. Hufvudroten har fått ännu flera långa grenar, 

 men den är mycket smalare än de unga, saftiga birötterna, 

 och troligen hafva dessa nu öfvertagit näringsupptagandet, 

 under det hufvudroten mest tjänstgör som fästande organ. 

 Redan när plantan är på detta stadium, kan man i primor- 

 dialbladens veck se anlag till knoppar. Dessa utvecklas till 

 sidoskott, hvilkas första Ijlad hafva obetydlig skifva, däremot 

 stor fot. Flera sådana sidoskott bildas och likna mycket 

 dem. som finnas hos S. gramdotas groddplantor. Flera blad 

 utvecklas, och vid dessas nodi utbryta birötter, hvilka såle- 

 des direkt förse skotten med näring. 



Groddplantans utveckling är således nästan fullständigt 

 likadan som hos S. (jranulata. En ganska viktig skillnad 

 är den, att utbildningen af rothär på lillroten är mycket 

 rikligare hos S. granulata än hos *S'. rivnlaris. Detta står 

 säkerligen i samband med de båda arternas olika växtlokal. 

 ;S'. rivtilaris växer ])å fuktigare mark och behöfver naturligt- 

 vis där ej så mycket rothår, vare sig för groddplantans fast- 

 hållande vid jorden eller för upptagande af vatten. En annan 

 beaktansvärd olikhet är primordialbladens hårighet. Hos 

 S. granulata äro de starkt håriga, men hos S . rivnlaris glsitta 

 med undantag af ett fåtal korta glandelhår. S. graniilatas 

 långa hår äro troligen vattenupptagande, men detta behöfves 

 ej hos S. rivtdaris. Såsom varande mindre och spädare har 

 S. rivtdaris ej så stark birotutbildning som S. granidata. 

 En annan afvikelse från S. granulata består däri, att hos 

 S. rirularis kvarlefver hufvudskottet och blir floralt, under 

 det sidoskotten ännu ej äro särdeles långt komna. Efter 

 hufvudskottets blomning dör detta, och endast sidoskotten 

 lefva kvar, nu närda endast genom sina egna birötter. Föl- 



