58 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFRAGA-ARTERNA. 



När moderplantan efter friiktsättningen dör, blifva sidoskot- 

 ten individualiserade. Därigenom att de äro kortledade, och 

 således bestå af endast en bladrosett, komma de att stå all- 

 deles intill moderplantan, vid hvilken de sitta fastade ännu 

 en tid efter hennes död. 



I vecket af de nedre, ofta döda bladen i den blommande 

 plantans bladrosett, utbildas ofta snia löklika knoppar (bild 

 13), hvilkas första blad äro små, köttiga och glatta, bestå- 

 ende af nästan endast fot, i det skifvan är mycket reduce- 

 rad. Vanligen utväxa dessa knoppar till ända till 6 cm. 

 långa, fina och späda, glatta utlöpare, hvilka då vid sin bas 

 bära 1 — 2 dylika tjocka lågblad och dessutom några få gle- 

 sare ställda. Sådana utlöpare kunna finnas till ett antal af 

 högst tre på en individ. Utlöparens spets böjer sig ofta först 

 nedåt, hvarefter den växer horisontelt för att längre fram 

 böja sig upp mot jordytan och där bilda en bladrosett. Först 

 på det ställe, där utlöparen böjer sig upp, utbryta birötter. 

 Uthiparen d<)r snart, hvarvid den nya bladrosetten blir en 

 själfständig individ. En del af lökarne kunna öfvervintra i 

 knoppform och före nästa år utväxa till utlöpare; de äro så- 

 ledes reservlökar. 



Jag har sett exempel pä, att utlöparspetsen först bildat 

 några få örtblad jämte birötter, och därefter slagit om till- 

 växtsätt och öfvergått till en i början nedåtriktad utlöpare, 

 som återigen utvecklat en örtbladsrosett i sin spets. Ur vec- 

 ket af den första örtbladsgenerationen hade ett par utlöpare 

 växt fram. Man kan äfven få se sidoskott, hvilka kunna 

 sägas stå midt emellan utlöpare och vanliga örtbladsskott; 

 de äro nämligen något nedböjda, utlöpande, men bära van- 

 liga långskaftade örtblad. 



Stamknoppen i ett bladigt sidoskott kan, efter att hafva 

 utbildat vanliga örtblad, plötsligt öfvergå till att bilda små 

 köttiga fjäll; således en terminal lökbildning. Det samma 

 kan inträffa med både de utlöpande örtbladsbärande skotten 

 och de vanliga utlöparne. En växling af örtblads- och låg- 

 ])iadsregioner kan således ofta (eller kanske typiskt?) före- 

 komma på sidoskotten. 



Typiskt skola sidoskotten blifva florala året efter sin 

 utveckling, men alla hinna säkerligen ej detta, utan en del 

 behöfva lefva ves-etativt ännu ett år eller kanske ofta ännu 



