BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD, III. N:0 2. 63 



vecket, och den senare ntvecklns ofta ej alls. Stundom sak- 

 nas båda två. Det första eller de första bladen i h varje 

 sidoknopp hafva skifvan betydligt reducerad, föga skild från 

 skaftet, som särdeles mot basen är groft och köttigt. De 

 därefter följande bladen hafva skifvan allt mera typiskt ut- 

 bildad, och bladflikarnes antal tilltager. Ibland äro de första 

 bladens skaft ganska långa, ildand har däremot metamor- 

 fosen gått längre, så atl^ skaftet är kort och tjockt, i sin 

 spets bärande den lilla bladskifvan. De skott, som hafva 

 sådana blad, få härigenom ett löklikt utseende. 



Nya birötter utvecklas fortfarande, allt eftersom grodd- 

 plantan får flera primordialblad. (Tatl. IV, bild. o.) Biröt- 

 terna från de innersta bladens nodi tränga sig ut mellan de 

 yttre bladens skaft och de unga sidoskotten, hvarvid roten 

 ofta kryper emellan en bladfot och skottet i dess veck. (Tafl. 

 IV, bild. 4.) Genom detta rötternas framträngande förskju- 

 tas sidoskotten mycket ofta, så att det är svårt att se, i 

 hvilket bladveck hvarje skott ursprungligen setat. De tätt 

 sittande skottens tryck på hvarandra bidraga äfven till iuv- 

 skjutningen. Ännu fyra månader efter groningen finnas hjärt- 

 bladen kvar, men så förträngda af birötterna och sidoskot- 

 ten, att de äro ganska svåra att finna. Hufvudroten fort- 

 lefver ännu, men är svag i förhållande till det kraftiga 

 birotsystemet. 



Sidoskotten tillväxa nu starkt, så att de sex månader 

 efter groningen utgöra nästan hela plantan. (Tafl. IV, bild 9.) 

 Af den ursprungliga groddplantan äro hufvudroten, hypoko- 

 tylen och hjärtbladen döda, likaså de nedersta örtbladen. 

 Skottets öfre del jämte de därpå sittande örtbladen lefva 

 ännu, men dö snart, så att följande vår hela den ursprung- 

 liga groddplantan är död och blott sidoskotten lefva kvar. 

 Den terminala växtpunkten har afstannat i sin tillväxt, och 

 hela groddplantan har gått upp i bildning af sidoskott, från 

 hvilkas nodi birötter utgå. 1 hvarje sidoskotts stamknopp 

 finnes ett tydligt anlag till en blomställning med sma blom- 

 knoppar, hvilket visar, att sidoskotten äro af sedda att föl- 

 jande vegetationsperiod komma i blomning. I bladvecken 

 sitta små knoppar, som följande år utvecklas till lökar på 

 den blommande individen. Dessa knoppar likna dera, som 

 anläggas på den unga groddplantan, och bestå således af ett 

 par tjocka Ijäll. [Tafl. IV, bild 10—12.] 



