64 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFRAGA-ARTERNA. 



I allmänhet utvecklas 3 — 6 sidoskott ungefär lika kraf- 

 tigt och stå nästan i en krans. Några svagare utvecklade 

 skott finnas, men åtminstone en del af dem komma ej till 

 vidare utveckling. När skotten följande vår ingå i sitt 

 florala stadium, hänga de fortfarande tillsammans genom 

 moderplantans döda delar. En stark förökning af individ- 

 antalet sker således genom denna skottbildning, men någon 

 nämnvärd vandring af växten inträder ej, eftersom alla 

 dotterindividerna komma att stå i moderplantans omedel- 

 bara närhet. 



Den ofvan gifna be-skrifningen är grundad på exemplar, 

 som inne i rum uppdragits från frö. Då dessa såddes myc- 

 ket tidigt, redan den 16 feljruari, hunno exemplaren före 

 nästa vinters inbrott sä långt i utveckling, att de voro fär- 

 diga att följande sommar gå i blom. I naturen kan utveck- 

 lingen ej gå så fort, då ju fröna utsås först i juni. I au- 

 gusti har jag ute funnit groddplantor med endast hjärtblad 

 eller med 1 — 2 primordialblad, hvilket visar, att fröna kunna 

 gro strax sedan de blifvit utsådda. Detta har jag äfven ge- 

 nom försök iakttagit. Sent på hösten och tidigt på våren 

 har jag tagit groddplantor med 2 — 5 primordialblad, och 

 dessa exemplar hade tydligen grott under den närmast före- 

 gående vegetationsperioden. I naturen går utvecklingen ty- 

 piskt pa följande sätt: 



Första året gror fröet, och plantan utvecklar några 

 primordialblad samt börjar utbildningen af bladvecksknop- 

 parne. 



Ändra ård utvecklas bladvecksknopparne till sidoskott 

 med lökanlag i bladvecken, hvarvid den ursprungliga grodd- 

 plantan så småningom dör bort. 



Tredje året utvecklas sidoskotten vidare och kunna i 

 lyckligaste fall redan detta år blifva llorala, försedda med 

 lökar i bl ad vecken, eller också blifva de florala först under 

 det fjärde året. 



En del i naturen insamlade groddplantor visade en gan- 

 ska viktig afvikelse, i det bladvecksknopparne hade utveck- 

 lats till riktiga lökar, liknande dem hos den blommande plan- 

 tan. Lökarne utgjordes af ytterst två hinnaktiga, döda fjäll 

 och därinnanför tre eller fyra tjocka, saftiga fjäll, hvilka 

 fullkomligt saknade bladskifva och således voro af lågblads- 

 natur. Innerst funnos fjäll med en obetydlig skifva utbildad. 



