70 LINDMARK, DE SVfJNSKA SAXIFRAGA-ARTERNA. 



fortfarande i förbindelse med sin nu på näring uttömda 

 moderlök genom en kortare eller längre, smal axel, h vilken 

 ej kan anses höra till den blommande plantans skott. 



Den underjordiska delen är 1 — 2 cm. lång, bärande van- 

 ligen 4 — 10 lökar, men den är ej egentligen ett rhizom, utan 

 likvärdig med den ofvanjordiska delen. Utom i byggnaden 

 och det yttre utseendet visar sig likvärdigheten däri, att 

 skottets båda delar efter frönas mognad dö bort. Bladen äro 

 tätt spiralställda men fåtaliga, hvarför någon egentlig rosett- 

 bildning ej inträder. De nedersta örtbladen äro vid blom- 

 ningstiden döda, och endast rester af bladskaften finnas kvar. 

 De öfversta lökarne sitta däremot i vecket af ännu lefvande 

 örtblad. 



Förökningslökarne äro nästan klotrunda — äggrunda, nå- 

 got plattade utifrån och af en mindre ärtas storlek, d. v. s. 

 o — 5 ram. i diameter. I lökens midt går en fin axel, som 

 särskildt hos de öfre lökarne är mycket kort, hvarigenom 

 dessa synas oskaftade. Genom denna axels förlängning kunna 

 de nedre lökarne blifva kort skaftade. Axeln slutar med en 

 mycket liten stamknopp. 



De 4 — 8 yttersta lökfjällen äro tunna, hinnaktiga, hvita, 

 ljusbruna och försedda med en tydlig medelnerv. Kanten är 

 ojämnt fransad af långa hoptrasslade hår eller smala flikar. 

 Vanligen saknas alldeles bladskifva, men ofta kan en antydan 

 till sådan finnas, och fjället är då mera utdraget mot spetsen. 

 Detta visar, att lökfjällen uppkommit ur vanliga örtblad 

 genom reduktion och motsvara således dessas fot. Hvart och 

 ett af de hinnaktiga fjällen når öfver ungefär halfva lökens yta. 

 Genom spiralställningen komma de att täcka hvarandra och 

 bilda ett utmärkt skydd för de inre delarne. 



De talrika inre fjällen sakna alltid skifva och äro ännu 

 mera metamorfoserade än de yttre, i det de äro starkt köt- 

 tiga och utan utifrån synlig medelnerv. De yttre af de 

 köttiga, af upplagsnäring fyllda fjällen hafva en ungefär 

 äggrund form och äro nästan båtformiga. Utsidan är näm- 

 ligen starkt konvex och ofta kölad, insidan konkav, hvar- 

 igenom tvärsnittet blir halfmånformigt. De innersta fjällen 

 äro nästan cylindriska, betydligt mindre och smalare än de 

 yttre. Eftersom fjällen ligga tätt tryckta intill hvarandra, 

 blifva de genom det ömsesidiga trycket ofta oregelbundet 

 formade och kantiga. På utsidan äro de köttiga fjällen blek- 



