BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 2. 73 



mycket outvecklade, ränn- eller skålformiga märken, hvilka 

 sakna papiller. 



Omedelbart efter blommans utslående eller samtidigt där- 

 med börja ständarne b()ja sig in mot blommans midt, såsom 

 vanligt först foder-, sedan kronståndarne. Såsom nämndt 

 börjar knappens uppspringning i öfre delen, hvilket har be- 

 tydelse för pollinationen, då nämligen insekten först stöter 

 mot knappens öfre del. Under tiden hafva stiften sträckt på 

 sig och fått mera utvecklade märken, men de hafva fort- 

 farande stått uppräta, nästan tryckta intill h varandra. Först 

 sedan alla ståndarne böjt sig tillbaka ut mot kronbladen, 

 Ijöja sig stiften ut från h varandra och hafva nu fullt utveck- 

 lade, stora, skiflika märken med tillhakar ull ade kanter och 

 långa papiller. 



På några exemplar har jag funnit monströsa blommor. 

 Genom klyfning hade foder- och kronblad jämte ståndare 

 blifvit talrika; kronbladen voro mycket smala. I flera blom- 

 mor hade genom klyfning bildats 3 — 4 stift. Äfven i för 

 öfrigt normala blommor, särskildt toppblommor, kan man 

 någon gång finna tre stift. Skottets terminala lilomma utmärker 

 sig genom ett mycket kraftigt utveckladt gynecium, under 

 det andreciet är jämförelsevis svagare, ehuru funktionsdug- 

 ligt. Dessa blommor visa således en svag lutning till att 

 blifva honblommor. Jag har äfven funnit några individer 

 med alla blommornas ståndare förkrympta, under det gyneciet 

 var väl utveckladt, Dessa blommor voro honblommor med 

 proterogyn utveckling. Redan i knoppen voro stiften starkt 

 utvecklade och böjde sig genast efter blommans öppnande ut 

 från hvarandra med färdiga märken. Först senare nådde 

 ståndarne sin fulla längd, blefvo dock aldrig fullt lika långa 

 som stiften och hade nästan tomma knappar. Äfven några 

 hanblommor har jag iakttagit. Ståndarne voro mycket långa, 

 men stiften alldeles förkrympta. Slutligen har jag anträffat 

 ännu en afvikande form. Den hade mycket smala, lancett- 

 lika kronblad och starkare gynecium än andrecium, hvilket 

 senare var föga eller ej funktionsdugligt. 



När skottets terminala blomma för länge sedan öfvergatt 

 i fruktstadiet, hafva skottets sista blommor ännu ej slagit 

 ut. Genom denna långvariga blomning betryggas pollinationen. 



Efter pollinationen rulla kronbladen snart ihop sig, vissna 

 och falla af. Genom ett växande i fruktens öfre del komma 



