76 LINDMARK, DE SVENSKA SAXIFRAGA-ARTERNA, 



spets. I fjällets kant finnas mot spetsen tämligen långa hår. 

 Lökarne äro till färgen svartröda. 



Den florala axeln begränsas af en blomma, hvilken van- 

 ligen är individens enda. Ganska ofta finner man dock greniga 

 exemplar med en blomma i spetsen på hvarje gren. Dessa 

 grenar bära då ofta flera högblad, i hvilkas veck utbildas 

 grupper af små lökar (bild 0); jag har aldrig sett sidoaxlar 

 af andra ordningen från dem. Ej sällan sakna sidoaxlarna 

 terminal blomma, och dennas plats intages af en lökgrupp. 

 Sidoaxlarne äro ofta mycket spensliga, trådfina, utan några 

 lökar eller blommor, och bära då endast några högblad och i 

 spetsen en förkrympt blomknopp. Sådana sidoaxlar kunna 

 vara så korta, att i vecket af flera af hufvudskottets blad 

 synas små rosetter af några fä lancettlika högblad. S. cernua 

 utbildar således endast obetydligt med florala delar, och 

 näringsämnena användas i stället till de talrika små- 

 lökarne i bladvecken. Ofta inkräkta dessa på blombildnin- 

 gen till den grad, att blommorna blifva rudimentära, bortviss- 

 nande redan såsom knoppar. Blomknoppen tränges i sådant 

 fall åt sidan af den närmaste lökgruppen, som härigenom 

 synes terminal. Jag har till och med sett exempel på, att 

 en del af toppblommans inre uppfyllts af en stor lökgrupp. 

 I allmänhet tyckas höga och spensliga skuggexemplar hafva 

 svag lökbildning, korta och grofva exemplar däremot mycket 

 stark, så att nästan ärtstora lökgrupper kunna finnas. 



Den vegetativa individbildningen genom det underjordiska 

 skottets lökar försiggår såsom hos ^S'. grannlåt a, men tyckes ej 

 vara så mångformig hos S. cernua. Jag har aldrig sett några 

 egentliga utlöpare utvecklas ur lökens stamknopp, utan ett 

 nästan upprätt skott utväxer direkt. Detta bär lågblad, 

 hvilka bestå af nästan endast den långsträckta, tjocka foten, 

 jämnt afsmalnande mot den mycket obetydliga bladskifvan i 

 spetsen. De allra första bladen likna lökfjällen; de senare 

 framkommande utbildas allt tydligare och tydligare såsom 

 örtblad, i det de få större skifva och blifva tunnare. Dock 

 tyckas på hösten inga riktigt normala örtblad utbildas, utan 

 alla hafva något af lågbladsnatiir. Då jag haft att tillgå 

 mycket få exemplar pa det stadium, att det underjordiska 

 skottets lökar börjat sin vidare utveckling, kan jag ej be- 

 stära dt yttra mig om utvecklingsgången. På dessa exemplar 

 syntes det, som om endast 1 — 3 af de öfversta och största 



