•4 LINDMARK, ADVENTIV LÖKBILDNING HOS LTLIUM CANDIDUM L. 



gynnat lökbildningen, t. ex. genom att minska den florala 

 axelns benägenhet för att ruttna bort, eller om lökbildning 

 regelbundet inträder mera oberoende af väderleken. 



Den här ifrågavarande förökningen är ett ovanligare slag 

 af förökning genom stickling. Vid denna förökningsmetod 

 kan man, såsom bekant, till utgångspunkt för den nya indi- 

 viden i olika fall använda något af de tre hufvudorganen, 

 rot, stam eller blad. För sa vidt jag har mig bekant, bru- 

 kar man dock härvid alltid använda lifskraftiga delar af de 

 ifrågavarande organen, under det hos L. candidum sticklingen 

 utgjordes af en växtdel, som utspelat sin hufvudsakliga roll 

 och för hvilken återstod endast att vissna bort. Någon frö- 

 bildning inträder nämligen, så vidt jag vet, ej hos oss.^ 



Vid en jämförelse mellan den vanliga skottsticklings- 

 förökningen och lökförökningen hos L. candidum framträda 

 skilj aktigheterna tydligt. 



I och för förökning genom skottstickling afskäres en lifs- 

 kraftig gren, hvars nedre del bringas i beröring med fuktig- 

 het. Härvid bildas på snittytan en callusväfnad, och från. 

 denna eller frän andra delar af grenen utbryta birötter. Om 

 spetsarne af sticklingens hufvud- och sidoskott finnas kvar 

 vid planterandet, kunna dessa lefva kvar och växa vidare. 

 Är sticklingen däremot mera stympad, utväxa axilära eller 

 adventiva knoppar till sidoskott, närda af birötterna från 

 sticklingens nedre del. Härvid bereda sticklingens gröna de- 

 lar den af rötterna upptagna näringen, innan de nya skotten 

 själfva kunna assimilera. A^id förökning genom skottstick- 

 lingar kommer således det ursprungliga skottet att helt och 

 hållet eller delvis lefva kvar i den nya individen. 



Annat är förhallandet med förökningen hos L. caudidmn. 

 Här afskäres en skottdel, som utspelat sin hufvudsakliga roll 

 och icke skall öfverlefva den på vegetationsperioden följande 

 hvilperioden, hvilket tydligt synes däraf, att skottets alla 

 blad vissna bort, så att mot vegetationsperiodens slut endast 



* Jfr. Ernst v. Berg: Die Biologie der Zwiebelgewächse etc. Neastre- 

 litz 1837, sid. 59: ^Der Same komint in unserm Clima bei der gewöhulichen 

 Behandlung der Pflanze nicht zur Perfection, und känn nur durch kiinstliche 

 Mittel erzielt werden>. 



Jfr. äfven H. Lindemuth: Ueber Samenbildung an abgeschnittenen Blii- 

 thenständen einiger sonst steriler Pflanzenarten, i Berichte der Deutschen 

 Botanischen Gresellscliaft. Bd. 14, 1896, s. 244—246. Se sid. 245: »Z. candi- 

 dum hat anch nach unserer Erfahrung im Culturzustande nie Samen getragen». 

 Denna uppgift är lämnad af E. H. Krelage i Haarlem. 



