BIHANG TILL K. SV. VET. -AK AD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:o 5. 11 



af sjöarna efter vattnets olika genomtränglighet fur ljus 

 kan ernås. 



Klaraste vattnet ha Skirsjön och Innaren. På tydligt 

 afstånd frän dem följa Helgasjön, Rottnen och Tomtsjön 

 och efter dessa: Skafvenässjön, Bergsjön, Norrabysjön, 

 Vartorpasjön, Toftasjön, Aredasjön, Oijen (ordnings- 

 följden mellan dessa sjöar kan jag ej afgöra). Minst genom- 

 trängligt för ljus är vattnet i följande sjöar (som likaledes 

 uppräknas utan bestämd ordning): Gunnarstorpsjön, Löf- 

 sjön, Viksjön, Yasjön, Hinnasjön, Lilla Hacksjön, 

 Vasen, Hacksjön, Lillasjön; lägst på skalan kommer 

 Skarnasjön. 



Alla dessa sist uppräknade äro mer eller mindre grunda 

 sjöar med till öfvervägande del dybotten, under det de för- 

 utnämnda sjöarna med tämligen klart eller halfklart vatten 

 i allmänhet äro djupare och ha mest sand- eller grus- 

 botten (åtminstone på grundare ställen). 



För vegetationens sammansättning och fcirdelning på de 

 olika ståndorterna skall i det följande redogöras. 



Växtformationerna. 



Vid en detaljerad beskrifning af växtformationerna torde 

 det vara lämpligt att följa den Hultska metoden med angif- 

 vaude af höjdskikt och frekvensgrader. ^) Som någon upp- 

 delning i höjdskikt mig veterligen ej hittills blifvit genom- 

 förd för vattenvegetationen, skall ett sådant försök i det 

 följande göras. 



Tre hufvudskikt kunna utan vidare urskiljas: 1) botten- 

 skiktet, som sträcker sig från bottnen till ringa höjd och 

 till hvilket höra sådana växter som Litorella, Rcumnculus 

 reptcDis, Suhularia, Isoetes, Pilularia, mossor och characeer; 

 2) ytskiktet ungefär i vattenytans nivå, h vartill höra: 

 Nymphaea, Nuphar, Batrachiiini peltatum, Folygonmu aniphi- 

 hium, Potamogefones, Myriophyllnni, Sparganiimi nafans, 



M Hult, Försök till analytisk behandling af växtformationerna. Mcddel. 

 af Sot. pro fauna et liora fenuica. VIII. Helsingfors 1881. 



