BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 28. AFD. III. N:0 o. 21 



Af stor vikt vid den mellansmåländska insjö vegetatio- 

 nens karakterisering äro Lobelia-formationerna. Då emeller- 

 tid Lohella, såsom förut är nämndt (se sid. 13) syne.*^ mig 

 spela sin största rol i bottenskiktet och i h varje händelse 

 dess uppträdande i högre skikt under en del af sommaren 

 icke har någon direkt betydelse för andra växters förekomst, 

 skola dessa formationer först längre fram behandlas. Lohelia 

 kan för öfrigt ingå som en mer eller mindre väsentlig be- 

 ståndsdel i de mest olikartade formationer (t. ex. i alla ofvan 

 upptagna formationsgrupper, möjligen med undantag af den 

 sällsynta Tv/^j /m-formationen). 



På grundt vatten finner man ofta en till lägsta fältskiktet 

 h()rande, gles vegetation af Naumburgia eller emellanåt Lycopus. 



B. Ytskiktsformatioiier. 



De allmännast formationsbildande ytskikts växterna äro 

 de med flytblad försedda och bland dem Nymphaea, Nuphar 

 och Potamogeton natans. Som dessa trenne arter kunna växa 

 på större djup än samtliga fältskikts växter, finner man ofta 

 ett bälte af flytbladsväxter utanför t. ex. Scirpus-lacustris- 

 eller Equisetum-iovvii^iionQV. Som exempel må endast anföras 

 vegetationen utmed Skarnasjöns södra strand; till det ofvan 

 sagda (se sid. 18 och 20) må här tilläggas, att den utanför 

 Equiseium-häXifi vidtagande Fotamogeton-iovMxaXionQw sträc- 

 ker sig ut till ett djup af ungefär 1,5 m. och utanför 0,8 m., 

 där Eqiilsetum alldeles upphör, har följande sammansättning: 



Potamogeton natans r — j. Nymphaea e. 



Nuphar i inre delen s. 



Lika ofta förekomma dock formationer af flytbladsväxter 

 alldeles invid stranden på ringa djup. Flytbladsväxternas 

 rol i fältskiktsformationer är förut omtalad (se t. ex. flere af 

 de meddelade ståndortsanteckningarna). 



De o närmast ifrågavarande arterna bilda formationer 

 dels hvar för sig, dels tillsammans med hvarandra. Om for- 

 mationen är tät, är undervegetationen svagt eller ej alls ut- 

 bildad; också får man betänka, att dessa formationer, när de 

 äro täta, mer än andra utestänga ljuset från de lägre skikten. 



