BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 2S. AFD. III. N:0 o. 25 



uteslutande, ])ä fastare botten och såväl i själfva vattenbrynet 

 som längre ut, ända till öfver 2 m. djup. Renast är forma- 

 tionen i djupare vatten, på grundare ställen tillkomma gärna 

 fältskiktsväxter. Af bottenskiktsfanerogamerna är det blott 

 Suhuhiria, som utbildar blommor och frukter under vattnet; 

 denna växt träffades i Skirsjön fruktificerande på 1,3 5 m. 

 djup — i en formation, som trots ymnig Lohclin rättast be- 

 tecknas som en gles Ef[nisetum-iovnvAiiou: 

 II. Equisctnm r. 



III. Lohelia. 



IV. Potamogefon prnclnnga e. 

 IV — V. MpriophpUum. 



VI. Lohelia y. Puinnnrulus reptans. 



Litorella. Sulmlaria. 



Formationer, liknande denna, men utan fältskikt, förekomma 

 mångenstädes på djupare ställen i sjöar med någorlunda klart 

 vatten. I yt- och mellanskikten linner man vanligen en och 

 annan Myriophylliwi. Särdeles ren är Lohelia-tormatioiae-n i 

 följande anteckning: 



Toftasjön, vid västra stranden, utanför Fhragniifes-torma,- 

 tion. Sandbotten. Djup omkring 2 m. -\ e. 



Lohelia (bladrosetter) y. Pilularia (kortbladig form) s. 



LiforcUa r. Jnncns supinns (bladrosetter) e. 



Ranunculus reptans r. 



Afven här finner man en växt, Junciis supinus, som, när den 

 nått sin fulla utbildning, tillhfir ett högre skikt. På detta 

 djup kvarblifva emellertid många Juncus-iYxåiviå hela som- 

 maren i bottenskiktet. 



Isoétes lacustre fcirekommer på ringare djup vanligen 

 blott mer eller mindre glest inblandad i olika formationer. 

 I djupare vatten däremot finner man allmänt vidsträckta och 

 ofta täta Lsoctes-tovmntioner, rena eller med Älyriophylluni, 

 Juncus snpinus, Litorella, mossor, eharaceer o. s. v. Den ofta 

 återkommande uppgiften, att Isoctes föredrager sandbotten, ^) 

 b()r, hvad de småländska sjöarna beträffar, betydligt modi- 

 fieras; åtminstone fann jag i de sjöar, jag bes()kte, att Lsovtes 

 lacustre förekom utan åtskillnad på sand- och dy- eller gyttje- 

 botten och ofta till och med fick ett yppigare utseende på 



^) Se t. ex. LuERSSEN, Die Farnpflanzen (Leipzig 1889), p. 856. 



