4 K. JOHANSSON, ARCHIERACIUMFLORAN I SILJANSTRAKTEN. 



vägen, som leder söderut till Leksand, d. v. s. kring Lerdal, 

 Altsarbyn och Utby, äfvensom i nordostlig riktning från Ler- 

 dalshöjden mot Blecket; i Boda mellan Solberga by förbi 

 Lenäsen och Silfverberget upp mot Osmundsberget samt kring 

 Västanå och Stj^ggforsån ; i områdets norra del kring byarna 

 Skattungbyn, Kallmora, Åberga, Mickelvål o. s. v.; i Orsa 

 ytterligare kring Stenbergsbyn, Oljonsbyn m. fl. byar ofvan 

 landsvägen, som från Orsa kyrkby leder söderut. Rätt be- 

 tydliga löf ängar fann jag också pä Solleröns norra sida samt 

 kring Östl)jörka, Vikarbyn och Sj urberg i Rättvik. I ut- 

 kanterna af området, kring fäbodarna, förekomma här och 

 där till slätter använda löfängar, bland hvilka jag besökt 

 Silfverbergs fäbodar vid Norra Ockran samt Fryksås i Orsa. 



För jämförelses skull gjorde jag exkursioner till ett par 

 orter, belägna alldeles utom silurområdet, nämligen Dalfors 

 bruk nordost om Oresjön samt Lustebo anhaltstation ungefär 

 midt emellan Falun och Rättvik. Genom några dagars vis- 

 telse i Ofvanåker i Helsingland sommaren 1900 fick jag till- 

 fälle att jämföra åtminstone de senblommande archieracierna 

 på ömse sidor om de väldiga skogarna i östra delen af Ore 

 socken.^ 



Mina undersökningar företogos hufvudsakligen somrarna 

 1898, 1900 och 1901. Om olika väderleksförhållanden väsent- 

 ligen inverkade på hieraciernas formutveckling, skulle dessa 

 tider vara väl valda. T}'- under tre veckors vistelse i Siljans- 

 trakten den våta sommaren 1898 hade jag blott ett par regn- 

 fria dagar, hvarför vegetationen var frodig och framför allt 

 föga hemsökt af parasitinsekter. Sommaren 1900, då jag an- 

 tecknade endast tre hindrande regndagar under fem veckors 

 tid, var så torr, att H. Fllosella på backar knappt kom till 

 blomning; och den följande sommaren var som bekant excep- 

 tionellt varm. 



Ståndorterna för PiloselJoidca cauligera utgjordes dels af 

 löfängar och backar dels af åkrar (fleråriga vallar), åker- 

 renar och vägkanter, för de egentliga rigida oftast åker- 

 renar, vägkanter eller kulturgränsen i allmänhet, men för 

 öfriga arter hufvudsakligen af löfängar. Inom den egentliga 



^ En samling hieracier från Orsa bar insamlaren, akogstjänstemannen 

 A. Björk, haft godheten ställa till mitt förfogande. För en intressant samling 

 från trakten kring Dådrans bruk i yttersta hörnet af Rättvik står jag i tack- 

 samhetsskuld till Fil. Lic. G. Hellsing. 



